ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року	Львів	Справа № 309/4562/24 пров. № А/857/3781/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючої судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представника позивача: не з`явився 
представника відповідача: Вовканич А.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2024 року у справі № 309/4562/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,
суддя в 1-й інстанції – Волощук О. Я.,
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Хуст,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до Хустського районного суду Закарпатської області із позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (далі також відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 09.07.2023 р. винесено постанову 3АВ02747153 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Підставою накладення адміністративного стягнення згідно постанови, є порушення п.12.4. Правил дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Дану постанову позивач не отримувала, дізналась про неї випадково в сервісному центрі МВС у м. Хуст під час заміни посвідчення водія. Позивач із винесеною постановою не погоджується, не вважає себе винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню. 
В обґрунтування підстав для скасування постанови позивач зазначає, що жодних правопорушень вона не вчиняла, оскільки на день скоєння правопорушення за постановою – перебувала закордоном, а тому не могла керувати транспортним засобом на території України та вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Козуля Мариною Михайлівною про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП – закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1  судовий збір у сумі 605,60 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що тільки позивач, як особа за якою зареєстровано транспортний засіб (власник майна) марки SKODA FABIA номерний знак НОМЕР_1 , має право володіти, користуватися і розпорядження даним транспортним засобом. (Витяг реєстраційних карток транспортних засобів з бази даних Інформаційного порталу Національної поліції України (ІПНП) та реєстраційна картка ТЗ додається ) Отже, відповідальна особа ОСОБА_1 за якою зареєстровано транспортний засіб (джерело підвищеної небезпеки) SKODA FABIA номерний знак НОМЕР_1 , могла та повинна була передбачити наслідки, які настали внаслідок перевищення даним автомобілем встановлених обмежень швидкості.
Вказує, що в КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил Правил дорожнього руху, в разі передачі автомобіля третім особам. Таким чином, вказаного порядку дотримано не було, а твердження позивача, що за кермом автомобіля знаходилась третя особа, не встановлює останнього як належного користувача транспортного засобу та відповідальної особи за вчинення адміністративного правопорушення в розумінні КУпАП.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0 603 54 24 25 381, поштове відправлення було вручено отримувачу 05.08.2023. Таким чином, оскаржувану постанову, 23.0.7.2023 направлено позивачу за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів та згідно даних про вручення, було вручено особі «Барзул» 05.08.2023. На основі цих обставин та з урахуванням вимог частини десятої статті 279-1 КУпАП, днем отримання оскаржуваної постанови є 05.08.2023. Установивши, що днем отримання позивачем оскаржуваної постанови є 05.08.2023 можна дійти висновку, що, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про оскарження постанови серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року пропустивши десятиденний строк звернення до суду. Таким чином Хустський районний суд Закарпатської області не в повному обсязі та не уважно дослідив докази та обставини справи, а також безпідставно поновив позивачу строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року.
Просить скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 204 року та прийняти постанову, якою залишити позовну заяву без розгляду.
Позивачем направлено відзив на позовну заяву в якому зазначється про правильність висновків суд першої інстанції, просить проводити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами. 
Представник відповіча у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав. 
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити  з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що відносно ОСОБА_1 09.07.2023 р. інспектором Департаменту патрульної поліції Козуля Мариною Михайлівною винесено постанову серії 3АВ № 02747153 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Підставою накладення адміністративного стягнення згідно постанови є керування 09.07.2023 року о 18 год. 13 хв. ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: автодорога Н09 Мукачево-Львів 98+824, з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, на час складання постанови серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року позивачка ОСОБА_1 була власником транспортного засобу марки «Skoda» моделі «Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії    НОМЕР_2 .
Як слідує з пояснень позивачки ОСОБА_1 , вона не керувала транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 09.07.2023 року о 18 год. 13 хв. на автомобільній дорозі Н09 Мукачево-Львів 98+824, оскільки перебувала закордоном в період з 14.06.2023 р. по 04.08.2023 р., що підтверджується відомостями із закордонного паспорту позивачки НОМЕР_3 .
Згідно матеріалів справи, пояснень позивачки вбачається, що в цей день транспортним засобом керував її тесть – ОСОБА_2 та саме ним сплачений штраф 27.07.2023 року за оскаржуваною постановою.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судом не було встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року, надсилалася поштовим відправленням ОСОБА_1 , як це передбачено ст. 279-1 КУпАП.
Таким чином судом встановлено, що відповідач не поінформував ОСОБА_1 про наявність постанови серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року, оскаржувана постанова не набрала законної сили в порядку, передбаченому законодавством.
За таких причин відповідачем не було забезпечено позивачці або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення можливості реалізувати дії, передбачені ст. 279-3 КУпАП та направлені на звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, зокрема упродовж 20 календарних днів з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили, що потягло за собою негативні наслідки для ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами те, що 09.07.2023 року о 18 год. 13 хв. на автомобільній дорозі Н09 Мукачево-Львів 98+824, вона не керувала транспортним марки «Skoda» моделі «Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , та Правил дорожнього руху не порушувала, відповідачем наведених обставин належними доказами не спростовано, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, докази, додані скаржником до апеляційної скарги, зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Також з останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 77 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Частиною 1 ст. 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
У свою чергу, ч. 1 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
За змістом ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:
абзацу другого частини першої цієї статті винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;
абзацу третього частини першої цієї статті до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Аналогічну норму закону, щодо звернення відповідальної особи у 20 денний календарний день містять також ст. ст. 14-1, 279-3 КУпАП, розділ III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС №13 від 13 січня 2020 року.
Згідно з ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено то підтверджується матеріалами справи, що на час складання постанови серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року позивачка ОСОБА_1 перебувала закордоном в період з 14.06.2023 р. по 04.08.2023 р., що підтверджується відомостями із закордонного паспорту позивачки НОМЕР_3 , а транспортним засобом користувався її тесть – ОСОБА_2 та саме ним сплачений штраф 27.07.2023 року за оскаржуваною постановою. 
Особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Вказаної послідовності дій ,як засвідчують матеріали справи, здійснено не було. 
              Матеріали справи підтверджують про те, що 09.07.2023 року о 18 год. 13 хв., за адресою Н-09 Мукачево - Львів 98 + 824 водій транспортного засобу Шкода Фабія номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год, чим порушив пункт 12.9. (б) Правил дорожнього руху України. Пунктом 12.9 (б) ПДР передбачено, що Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.
          В розумінні ст. 14-2 КУпАП - адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах) несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, Встановивши, що транспортний засіб марки Шкода Фабія номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . 
             Статтею 14-2 КУпАП закріплено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа – фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, – належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, – особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. «Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» затвердженого постановою Кабінетів Мінстрів України від 14 листопада 2018 р. № 1197 визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу. 
         Крім того, ч. 7 ст. 258 КУпАП визначено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.
          Таким чином, за дане правопорушення ОСОБА_1 було  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Підстави для скасування вказаної постанови відсутні та не підтверджуються матеріалами справи. 
         Щодо вимог скаржника про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з тим, що позивач пропустила строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 23.07.2023 Департаментом патрульної було направлено на адресу реєстрації позивача ( АДРЕСА_1 ) постанову серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року (поштове відправлення № 0 603 54 24 25 381). 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0 603 54 24 25 381, поштове відправлення було вручено отримувачу 05.08.2023. Таким чином, оскаржувану постанову, 23.0.7.2023 направлено позивачу за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів та згідно даних про вручення, було вручено особі «Барзул» 05.08.2023. На основі цих обставин та з урахуванням вимог частини десятої статті 279-1 КУпАП, днем отримання оскаржуваної постанови є 05.08.2023. Установивши, що днем отримання позивачем оскаржуваної постанови є 05.08.2023 можна дійти висновку, що, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про оскарження постанови серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року пропустивши десятиденний строк звернення до суду. 
Вказує, що враховуючи вищенаведене, Хустський районний суд Закарпатської області не в повному обсязі та не уважно дослідив докази та обставини справи, а також безпідставно поновив позивачу строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії 3АВ № 02747153 від 09.07.2023 року.
Колегія суддів зазначає, що дійсно, до апеляційної скарги Департаментом патрульної поліції долучено повідомлення про вручення поштового відправлення № 0 603 54 24 25 381, згідно з яким поштове відправлення було вручено отримувачу 05.08.2023, проте апеляційний суд не бере до уваги наданий доказ, з огляду на наступне.
За правилами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
З урахуванням того, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не надав для дослідження повідомлення про вручення поштового відправлення, яке додається до апеляційної скарги, та відповідно скаржник не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. – відповідно під час розгляду цієї апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не бере до уваги надане скаржником повідомлення про вручення поштового відправлення.
Більше того, апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що в ухвалі Хустського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2024 року про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду судом першої інстанції було зазначено про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, копію якої, разом з позовною заявою відповідач отримав та подав відзив. Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, lj відзиву на позовну заяву, відповідач не долучав жодних доказів, які б вказували на пропуск строку на зверенння до суду.
Таким чином, аналізуючи матеріали справи та перевіряючи докази у ній, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що станом на день ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі, всупереч приписів ст.77 КАС України, відповідач не надав доказів про пропуск строку звернення до суду з адміністративним позом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
          Керуючись  ч. 3 ст. 243, ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
                                                              У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задоволити.
        Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2024 року у справі № 309/4562/24 – скасувати, прийняти нову постанову якою у задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови – відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено  04.03.25