Ухвала
Іменем України
 
30 грудня 2024 року
м. Київ
 
справа № 134/2308/23
провадження № 61-7317ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за виконання будівельних робіт, пені та матеріальної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за виконання будівельних робіт, пені та матеріальної шкоди.
 
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 20 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.
 
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 20 березня 2024 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовив. Позовну заяву повернув ОСОБА_1 .
 
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
 
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 24 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області                       від 20 березня 2024 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
 
У липні 2024 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.
 
Як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05 квітня 2024 року, згідно яких за період з 4 кварталу 2022 року до 4 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня та на довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області                           від 31 березня 2023 року № 1225-0200-0206-11 про те, що ОСОБА_1 пенсію та інші виплати не отримує (субсидію, пільги). 
 
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 11 липня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги. Продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
 
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав до апеляційного суду лист щодо виконання ухвали від 11 липня 2024 року, в якій посилався на те, що ознайомившись зі змістом цієї ухвали суду, він дійшов до висновку, шо таку ухвалу варто залишити без задоволення; зазначав, що в іншій справі за                           № 128/1795/20 суд звільнив його від сплати на підставі аналогічної довідки; на його думку, він вважає що вимагання судом цілої низки непотрібних довідок зумовлена тим, що йому краще заплатити судові побори аніж збирати цілу низку непотрібних довідок щоб звільнити від сплати судових поборів. Також просив врахувати постанови Верховного Суду від 22 серпня 2022 року № 120/19342/21, від 27 червня 2023 року у справі 120/3505/22. 
 
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 09 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області                    від 20 березня 2024 року визнав неподаною та повернув.
 
Вказана ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху.
 
14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду                    від 09 вересня 2024 року у цій справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строку десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було надати до суду підписану касаційну скаргу, підпис у якій має бути розташований після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності) та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подав до Верховного Суду підписану касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду                    від 09 вересня 2024 року та скерувати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно відмовив йому у звільненні від сплати судового збору та безпідставно повернув його апеляційну скаргу у зв`язку із неможливістю сплати судового збору.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
 
За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги заявнику не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
 
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
За приписами частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу і строку їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
 
Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Згідно з положеннями статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі                        № 0940/2276/18 зробила правовий висновок про те, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
 
Отже, комплексний аналіз викладених законодавчих положень дає підстави для висновків, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
 
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року в справі № 389/2858/16-а.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
 
Суд апеляційної інстанції дослідив надані ОСОБА_1 копії документів та навів в ухвалі відповідні мотиви, з яких не вважав такі докази належними та достатніми для звільнення від сплати судового збору.
 
Таким чином, встановивши, що протягом визначеного судом строку вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виконані не були, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
 
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про розгляд касаційної скарги в його присутності.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за виконання будівельних робіт, пені та матеріальної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                             А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко
 
                                                                                              М. Ю. Тітов