Справа № 165/1806/23 	Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М. 	
Провадження № 22-ц/802/131/25  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 січня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,   
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, за апеляційною скаргою позивача  ОСОБА_1 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 21 листопада 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2023 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом до  ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 21 листопада 2024 року провадження в цій справі зупинено до припинення перебування відповідача  ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, вважаючи її такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, а висновки, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що вона в суді першої інстанції заперечувала факт зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що в майбутньому виконання даного рішення неможливо буде реалізувати, оскільки вона не може бути обізнана про те, коли відповідач припинить перебувати в ЗСУ. Також вважає неналежним доказом лист ВЧ НОМЕР_1 від 08 листопада 2024 року, в якому зазначено про зарахування ОСОБА_2 до особового складу даної частини з 02 липня 2024 року. Зі змісту листа не зрозуміло, де саме проходить військову службу відповідач, зазначено лише, що останній був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 . При цьому, в матеріалах справи відсутні належні докази, які би підтверджували перебування ОСОБА_2 в ЗСУ, а саме: довідка форми 5 та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 .
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Зупиняючи провадження в цій справі до перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, а тому наявні підстави для зупинення провадження відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Такі висновки відповідають встановленим обставинам справи і зроблені судом з додержанням вимог закону.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).
Питання щодо застосування процесуальних норм в частині обов`язку суду зупинити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом, який виклав висновок про те, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного Суду в справах від 14 грудня 2022 року № 757/52540/16-ц, від 17 січня 2023 року № 501/1699/17, від 25 липня 2024 року в справі № 852/2а-2/24.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено.
З матеріалів справи встановлено, що вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2023 року ОСОБА_2 було засуджено до покарання за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Листом ДУ «Старобабанівська виправна колонія ( №92) від 04 вересня 2024 року за №2.17/4225 на запит адвоката Колодійчук Н. В. повідомлено, що ОСОБА_2 звільнився 02 липня 2024 року з даної установи для проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ОШБ) на підставі ст.81-1 КК України умовно-достроково від відбування покарання.
З інформації начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1р/64 від 18.10.2024, а також начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 1021/5/1744 від 31.10.2024, наданих суду, вбачається, що ОСОБА_2 дійсно був направлений після звільнення від відбування покарання на військову службу за контрактом до в/ч НОМЕР_1 та переданий представнику даної військової частини з подальшим підписанням контракту про проходження військової служби в ЗСУ .
Крім того, в матеріалах справи наявне повідомлення командира в/ч НОМЕР_1 від 08.11.2024 за № 4100, надіслане на запит суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу даної військової частини з 02.07.2024.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» Верховною Радою України внесено зміни до КК України та запроваджено інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 81-1 КПК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.
Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині  НОМЕР_1  ( НОМЕР_2  ОШБ) як військовослужбовець військової служби під час мобілізації на особливий період, суд правильно дійшов висновку, що існують обґрунтовані підстави для зупинення провадження у справі. 
У той же час, в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Таким чином, відповідач, в якого немає представника у судовому процесі, позбавлений можливості у належний спосіб реалізувати права та обов`язки, зважаючи на несення військової служби, безпосередньої участі в протидії та стримуванні збройної агресії в умовах воєнного стану в Україні, з метою недопущення порушення прав сторони в справі, в частині рівності прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а також недопущення порушення засад змагальності сторін, суд взяв до уваги підстави для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Таким чином, після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, припинення перебування відповідача у складі ЗСУ, він зобов`язаний повідомити про це суд, а також інші учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.
Отже, колегія суддів вважає, що, встановивши, що  ОСОБА_2  перебуває на військовій службі з 02 липня 2024 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, оскільки суд позбавлений об`єктивної можливості забезпечити повноту реалізації процесуальних прав учасниками процесу, передбачених ЦПК України, що є одним з основоположних принципів цивільного судочинства.
Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду про зупинення провадження у справі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 21 листопада 2024 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді
        
.