КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 357/8059/24
провадження № 33/824/742/2025 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Кошель К. А. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Струць Тетяни Ігорівни на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2024 року в складі судді Гребіня О.О., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
встановив:
 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
15.12.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Струць Т. І. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2024 року скасувати, а провадження по справі закрити за  відсутності події та складу  адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм чинного законодавства. При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції не врахував характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини. 
В матеріалах справи  відсутні  докази  підтвердження  правомірності зупинки та вимоги документа, тому всі  подальші вимоги  поліції  щодо  проходження  огляду  на  стан   сп`яніння особа  виконувати  не була  зобов`язана, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1   у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст.130 КУпАП.
На долученому фрагменті відеозапису відсутній запис, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі день та час виконував функції водія транспортного засобу та був зупинений працівниками поліції за порушення вимог Правил дорожнього руху України.
Працівники поліції не дотримались вимоги щодо фіксації на відеозаписі озвучення особі ознак наркотичного сп`яніння на підставі яких здійснюється огляд, а свідків які могли б підтвердити або спростувати наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння та могли б співставити наявні у водія ознаки сп`яніння з тими ознаками, які зафіксовані в протоколі,  не було.
Працівники поліції не надали особі копії протоколу, акт огляду на стан сп`яніння відсутній. Також ОСОБА_1   не було відсторонено від керування, не затримали транспортний засіб, не вручили копії  постанови.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Чеботарьова Ю. В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. 
Апеляційна  скарга  не  підлягає  задоволенню  з таких підстав. 
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.
Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №066218   від 23 травня 2024 року, водій   ОСОБА_1   23 травня 2024 року о 13 год. 36 хв. на АД М-05 Київ-Одеса, 78 км,  керував ТЗ ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 ,  з явними ознаками  наркотичного  сп`яніння: звужені  зіниці очей, що не реагують  на  світло;   неприродна  блідість  обличчя, поведінка, яка не  відповідає  обстановці.   Від проходження  огляду  на  стан  сп`яніння  водій відмовився, чим порушив  вимоги  п. 2.5  Правил дорожнього руху, за що  відповідальність   передбачена  ч.1 ст.130 КУпАП.
В графі "пояснення  особи, яка  притягається до  адміністративної відповідальності, по  суті порушення"  ОСОБА_1 зазначив: "Згоден". 
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що 23.05.2024 о 13 год. 36 хв. працівники патрульної поліції зупинили автомобіль  ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 , на блок-посту з метою перевірки  документів.  При спілкуванні  з водієм  працівниками поліції  було виявлено  ознаки наркотичного  спяніння  та запропоновано  пройти  огляд  в медичному закладі.  Вказану  пропозицію  ОСОБА_1   відхилив, посилаючись на  те, що  він  поспішає на  роботу та втомився.  
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.
Доводи апеляційної  скарги  про те, що ОСОБА_1  не  керував транспортним засобом  в момент зупинки, а  його  зупинка була  неправомірною  є  необґрунтованими.  
Наявний в матеріалах справи  відеозапис містить безперервну та повну фіксацію події, які сталися 23.05.2024. Також, було долучено запис з камер відеоспостереження, який  охоплює територію блокпосту, на якому зафіксовано рух та зупинку працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 .
Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 не  заперечував ту обставину, що  він  був водієм  вказаного транспортного засобу в момент його  зупинки. Останній пояснив, що  їхав у  відрядження  з  м. Києва  до  Вінницької області.   Зупинка відбулась на  посту. До медзакладу не  поїхав,  оскільки  побоявся поліцейського. 
Посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Струць Т.І. на те, що працівники поліції не дотрималися вимог щодо фіксації на відеозаписі озвучення особі ознак наркотичного сп`яніння, є безпідставними, оскільки, як вбачається з відеозаписів з бодікамер, працівниками поліції неодноразово було повідомлено ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, а також неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не надали особі копії протоколу, а акт огляду на стан сп`яніння відсутній в матеріалах справи, не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066218 від 23.05.2024 ОСОБА_1 проставив власний підпис у пункті «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані - правильні)». Також, факт отримання ОСОБА_1 копії зазначеного протоколу підтверджується долученим відеозаписом з бодікамер. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів містить виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, які були повідомленні працівниками поліції ОСОБА_1 , та зазначено, що огляд не проводився (а.с. 4). Крім того, даний акт має власний підпис ОСОБА_1 про відмову від проходження такого огляду. 
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Струць Т.І. зазначено, що підставою для оскарження постанови суду першої інстанції є те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування, та не затримали транспортним засіб. Разом з тим, зазначене посилання є необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять розписку ОСОБА_2 про те, що він має при собі водійське посвідчення НОМЕР_3 , категорії В,С, забирає автомобіль «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_2 , та зобов`язується доставити автомобіль за адресою: м. Шостка, вул. Прорізна, буд. 10, а водія не допускати (не передавати) керування ним (а.с. 5). 
Також, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про те, що у ОСОБА_1 було вилучено водійське посвідчення та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, який він отримав під підпис.
З огляду  на  викладене,  висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є правильними.
Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1  своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.
З урахуванням викладеного,   висновки суду   першої інстанції  відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому підстави  для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП відсутні. 
З наявних  у справі матеріалів також не вбачається виняткових обставин, що свідчили б про можливість незастосування обов`язкового додаткового адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Струць Тетяни Ігорівни залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                             Г. М.    Кирилюк