ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 р. 	Справа № 480/4235/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.10.2024, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 14.10.24  по справі № 480/4235/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                        
про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач), в якому просила суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після зарахування періоду роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, у розмірі 60% суддівської винагороди згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 року № 04-474/20 та здійснити її виплату і утворену заборгованість, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.   
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає у не здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після зарахування періоду роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, таке грошове утримання продовжує виплачуватись позивачу у розмірі 54% суддівської винагороди замість належних їй 60%.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 480/4235/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після зарахування періоду роботи з 01.08.1982 року по 08.10.1985 року на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 60% суддівської винагороди.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року, у розмірі 60% суддівської винагороди згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 року № 04-474/20, з урахуванням фактично виплачених сум.       
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та невірне застосування норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №480/4235/24 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 480/4832/21 було зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання, однак не було покладено на ГУ ПФУ в Сумській області зобов`язання щодо зміни тривалості роботи на посаді судді, а отже вказане рішення виконано з урахуванням норм чинного законодавства, в межах покладених зобов`язань.
Крім того, зазначив, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі – Закон № 1402-VIII) не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоди роботи на посаді слідчого, що додатково підтверджує безпідставність заявлених позовних вимог.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач просила залишити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду Украйни в Сумській області без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року - без змін.  
В обґрунтування відзиву зазначила, що зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду її роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому, а саме, 03 років 02 місяців 08 днів, з урахуванням приписів статті 142 Закону № 1402-VIII, є підставою для підвищення її щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, що становить повних 25 років (22 роки 3 місяці 26 днів на посаді судді і 3 роки 2 місяці 8 днів на посаді слідчого), а тому його розмір повинен складати 60 % суддівської винагороди.
Стверджувала, що відповідач, в силу вимог закону та підзаконних нормативних актів, які регламентують його діяльність, повинен був на підставі рішення суду самостійно здійснити відповідний перерахунок її грошового утримання, виходячи з 60 % суддівської винагороди, проте ухилився від виконання вимог закону і своїх обов`язків, чим безпідставно порушив права позивача.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 54 % суддівської винагороди (а.с. 35).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі № 480/6233/20 було задоволено позовні вимоги позивача та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-474/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 21-23).
В подальшому, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 480/4832/21 було частково задоволено позовні вимоги позивача та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 24-33).
На неодноразові звернення позивача, листами, зокрема, від 18.01.2024 № 1800-0202-8/3154, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, повідомило ОСОБА_1 , що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 480/4832/21 їй було зараховано період роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання. Зобов`язань щодо зміни тривалості роботи на посаді судді рішенням суду не визначено. За результатами перерахунку, проведеного на виконання вищезазначеного рішення суду щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене у розмірі 54% (за 22 роки роботи на посаді судді) від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Таким чином, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проведений з урахуванням норм законодавства, чинних на дату його проведення, у межах покладених зобов`язань (а.с. 52).
Вважаючи, що після зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання періоду роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому, відповідачем протиправно виплачується довічне грошове утримання у розмірі 54% суддівської винагороди замість 60%, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки виходячи з наявного у позивача стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, що становить повних 25 років (22 роки 03 місяці 26 днів на посаді судді+03 роки 02 місяці 08 днів на посаді слідчого), розмір довічного грошового утримання ОСОБА_1 повинен складати 60% суддівської винагороди (50% + 10% (5 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), однак відповідачем протиправно не було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після зарахування періоду роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
З метою ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних відносинах суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, у розмірі 60% суддівської винагороди згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-474/20, з урахуванням фактично виплачених сум.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон № 1402-VIII.
Відповідно до частини 2 статті 142 Закону № 1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Досліджуючи поняття щомісячного довічного грошового утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 висновувався на тому, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013(справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Окрім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого, Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
На час звільнення позивача (26.10.2009) статус суддів визначався Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі – Закон № 2862-ХІІ).
Відповідно до частини 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.
До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується, зокрема, також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Отже, щодо суддів, призначених чи обраних на посаду до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, зберігається порядок визначення стажу роботи та виплачується за їх вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.
Однак, на теперішній час, спірні правовідносини регулюються чинним з 30.09.2016 Законом № 1402-VIII, пунктом 2 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача (а.с. 15-17) колегією суддів встановлено, що у період з 01.08.1982 по 08.10.1985 (3 роки 2 місяці 7 днів) позивач проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому, а з 22.06.1987 по 26.10.2009 (22 роки 4 місяці 4 дні) працювала суддею.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку форми РС-право від 11.06.2024 (а.с. 78), на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 480/4832/21 відповідачем було зараховано ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи позивача за ознакою прокурори/слідчий склад, а не до стажу роботи суддею, внаслідок чого, стаж роботи на посаді судді визначено на рівні 22 роки 3 місяці 26 днів, замість належних позивачу 25 років 7 місяців 4 дні, з урахуванням яких, розмір довічного грошового утримання позивача повинен складати 60% суддівської винагороди (50% + 10% (5 відпрацьованих років понад 20 років х 2%).
Отже, протоколом перерахунку пенсії версії 1.6.78.1 від 25.04.2022 (а.с. 77) підтверджено, що довічне грошове утримання позивача обраховується виходячи з 54% суддівської винагороди.
Колегія суддів зазначає, що зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому (03 років 02 місяців 08 днів), з урахуванням приписів статті 142 Закону № 1402-VIII, є підставою для підвищення щомісячного довічного грошового утримання позивача та автоматичного проведення його перерахунку.
Однак, в межах спірних правовідносин відповідачем не здійснено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після зарахування вищезазначеного періоду роботи до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 60% суддівської винагороди, чим допущено протиправну бездіяльність.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження позивачем.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після зарахування періоду роботи з 01.08.1982 по 08.10.1985 на посаді слідчого Слідчого відділення відділу внутрішніх справ Шосткинського міськрайвиконкому УВС Сумського облвиконкому до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 60% суддівської винагороди.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, у розмірі 60% суддівської винагороди згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-474/20, з урахуванням фактично виплачених сум.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 480/4235/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко