ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1945/23  Номер провадження 22-ц/814/345/25	Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Секретар: Пєшков В.О. 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення та скасування державної реєстрації права оренди,-
В С Т А Н О В И В :
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення та скасування державної реєстрації права оренди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 233654 виданого 05.10.2004 року їй належить земельна ділянка площею 3,0855 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черевківської сільської (нині - Комишнянської селищної) ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323288600:00:002:0023.
Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , на підставі договору оренди земельної ділянки № 306 від 01.01.2008 р. за ТОВ «Агротех-Гарантія» зареєстровано право оренди земельної ділянки запис № 37370735 від 15.07.2020 року. Договір оренди землі украдено строком на 15 років до 26.01.2027 року.
Озивач вказує, що договір оренди земельної ділянки від 01.01.2008 р. не підписувала, оригінал договору в неї відсутній. У зв`язку із вказаним позивач просить усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 3,0855 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черевківської сільської (нині - Комишнянської селищної) ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323288600:00:002:0023 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія» повернути її та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія» за записом 37370735 від 15.07.2020 12:38:28, проведену державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Погребською К.С. та стягнути з відповідача на її користь всі понесені судові витрати по справі.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення та скасування державної реєстрації права оренди - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія» 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим , що незважаючи на відсутність у договорі оренди підпису ОСОБА_1 , сторони договору оренди тривалий час виконували його умови , орендар використовував земельну ділянку , а позивач у свою чергу отримувала орендну плату. Суд посилався на те , що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами порушення свого права у спірних правовідносинах, відтак, заявлений позов не підлягає задоволенню. Окрім того, за договором оренди землі від 01 січня 2008 року, що був укладений між сторонами та набув чинності після його державної реєстрації, ТОВ «Агротех-Гарантія» набуло речове право (право оренди) на земельну ділянку. Строк дії цього речового права не закінчився, внаслідок чого підстави для повернення відповідачем позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки відсутні.
В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скаржник вказує, що має місце недоведеність обставин , що мають значення для справи , які суд вважв встановленими , невідповідність висновків , викладених у рішенні суду , обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апелянт посилається на те , що судом не застосовано норми матеріального права , які підлягали застосуванню. Зокрема ОСОБА_1 посилається на позицію Великої Палати Верховного суду від 16.06.2020 справа №145/2047/16-ц , згідно якої враховуючи конкретні встановлені судами обставини справи, що розглядається, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) до правовідносин, що склалися між сторонами у цій справі.
Скарник зауважує, що відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.
 Між тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований.
ОСОБА_1 вказує, шо висновок суду про чинність договору у зв`язку із його виконанням сторонами є хибним , оскільки згідно чинного законодавства Договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору , окрім того правочин між юридичною та фізичною особою належить вчиняти у письмовій формі. 
Враховуючи вказане ОСОБА_1 просить скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року, та ухвалити нове про задоволення позову.
Від ТОВ «Агротех-Гарантія» надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому відповідач вказуючи на недоведення позивачем порушення її права належними доказами, просить рішення залишити без змін , а скргу без задоволення .
На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 233654 виданого 05.10.2004 року позивачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 3,0855 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черевківської сільської (нині - Комишнянської селищної) ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323288600:00:002:0023 (а.с.7, 8, 9-13 т.1).
В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку та міститься запис № 37370735 від 15.07.2020 року про державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки відповідачем - ТОВ «Агротех-Гарантія» на підставі договору оренди земельної ділянки № 306 від 01.01.2008 р., строком на 15 років до 26.01.2027 року, проведену державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Погребською К.С. (а.с. 14 т.1).
Позивач заперечувала підписання нею договору оренди земельної ділянки від 01.01.2008 року.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/6-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, проведеної згідно ухвали від 04.12.2023 по матеріалам цивільній справі № 541/1945/23 від 19.02.2024 експерт дійшов висновку: підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року, який зареєстровано у відділі Держкомзему Миргородського району Полтавської області, в рядку «Підписи» в графі «Орендодавець» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Згідно п.4.2. договору орендар сплачує орендну плату протягом строку дії цього договору в строк з 15 січня поточного року до 15 січня наступного.
На підтвердження виконання умов договору , представником відповідача було надано копії відомостей на виплату готівки, за 2010 – 2022 роки , відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору в період 2021-2023 рр. по формі 4ДФ (а.с.37-51 т.2). Також були надані матеріали службової перевірки проведеного ТОВ «Агротех-Гарантія» на підставі Наказу підприємства №56 від 29.05.2024 року «Про проведення службової перевірки» , де в додатках міститься розписка ОСОБА_1 про те, що вона отримувала орендну плату з моменту укладення договору і по 2023 рік вчасно, претензій щодо отримання орендної плати не має (а.с.70-81).
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 640 ЦК України , що діяла на момент укладення договору , договір є укладеним з моменту одержання особою, яка 
направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї 
пропозиції. 
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для 
укладення договору необхідні також передання майна або вчинення 
іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного 
майна або вчинення певної дії. 
Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або 
державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального 
посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і 
нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту 
державної реєстрації.
Тобто закон визначив - якщо акт цивільного законодавства передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (тобто у даному випадку передачі орендованої земельної ділянки, отримання орендної плати) (частина друга статті 640 ЦК України).
З огляду на вказані приписи у контексті обставин цієї справи колегія суддів виходить з того, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами.
Аналогічних висновків дійшла й Велика Палата у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).
За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом УкраїниПро оренду землі.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Законом УкраїниПро оренду землі визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Згідно ст. 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 6 вказаного закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Згідно ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст.15 Закону України Про оренду земліістотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Згідно ч.2 ст.15 Закону України Про оренду землі установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Статтею 17 Закону України Про оренду землі об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди.
Відповідно до ст. 19 Закону України Про оренду землі строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
Судом першої інстанції відповідно до наявних у справі доказів встановлено, що між ТОВ «Агротех-Гарантія» та ОСОБА_1 як власником земельної ділянки , було 01.01.2008 року укладено договір оренди землі загальною площею 3,0855 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черевківської сільської (нині - Комишнянської селищної) ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323288600:00:002:0023 строком на 15 років до 26.01.2027 року. 
Попри посилання апелянта на практику Верховного Суду в релевантних на її думку правовідносинах , апеляційнй суд не вбачає підстав для задоволення позову, з указаних ОСОБА_1 підстав.
Відповідно до наведеної норми ст. 627 ЦК України вважається, що вказаний договір є укладений. При цьому позивач не надав до суду належних, допустимих та достатніх у розумінні ст. 76 ЦПК України доказів на спростування правомірності договору оренди, що згідно до норми ст. 204 ЦПК України презумується.
Так, ст. 204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до змісту ч.ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав таких вимог, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Відповідач ТОВ «Агротех-Гарантія» 15.07.2020 року зареєстрував своє право оренди, на підставі договору оренди земельної ділянки № 306 від 01.01.2008 р., строком на 15 років до 26.01.2027 року, що проведена державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Погребською К.С. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис № 37370735.
Орендодавець ОСОБА_1 , починаючи з 2008 року, отримувала орендну плату, про що свідчать надані відповідачем до суду першої інстанції копії відомостей на виплату готівки, за 2010 – 2022 роки , відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору в період 2021-2023 рр. по формі 4ДФ . Вказані обставини позивач належними доказами в судах першої та апеляційної інстанції не спростував.
Отже на даний час є дійсним договір оренди землі, укладений 01.01.2008 , право оренди у відповідача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, а тому відсутні законні підстави для дострокового витребування спірної земельної ділянки від орендаря до орендодавця.
Колегія суддів зауважує, що у даному випадку логічним буде застосування принципу естопелю, оскільки скаржник була обізнана про існування договору , систематично отримувала орендну плату , про що останньою було складено розписку , згідно якої ОСОБА_1 отримувала орендну плату з моменту укладення договору і по 2023 рік вчасно, претензій щодо отримання орендної плати не має . За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що договір оренди щодо спірної земельної ділянки був укладений та добровільно у повному обсязі виконувався сторонами , речове право орендаря за цим договором зареєстровано в установленому порядку , відтак неможливо вважати такий договір неукладеним.
До аналогічних правових висновків щодо наслідків застосування естопелю при релевантних обставинах справи дійшла ОП КЦС ВС у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17. Принцип естопель також застосовувався у рішеннях ЄСПЛ у справах «Рефаг партізі (Партія добробуту) Туреччини та інші проти Туреччини», заяви №№ 41340/98, 41342/98, 41344/98).
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов        

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов