УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
15 січня 2025 року
м. Київ
справа № 363/504/21
провадження № 61-72св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвина Леся Олексіївна, ОСОБА_5 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Олійника В. І., Сушко Л. П.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвина Л. О., ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності, витребування майна, скасування записів про реєстрацію права власності.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року в позові відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір дарування адміністративного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 97,2 кв.м, укладений 07 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та   ОСОБА_3 , посвідчений 07 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиною Л. О., зареєстрований в реєстрі за № 6189. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
У квітні 2024 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_6 та   ОСОБА_1 через представника ОСОБА_7  подали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року.
Ухвалами Верховного Суду від 15 квітня 2024 року та від 30 квітня 2024 року відкриті касаційні провадження у справі за їхніми касаційними скаргами на вказану постанову.
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду нотаріально посвідчену заяву про закриття провадження у справі, у якій просить прийняти відмову від позову. Наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі їй відомі.
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року справу призначено до  судового розгляду.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до пункту 4 частини першої та частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.
За приписами частини другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не  допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з  прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що  регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.
Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.
Відповідно до пункту шостого частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у  передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.
На підставі викладеного, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинствата поданням ОСОБА_1 заяви про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд касаційної інстанції приймає відмову позивача від позову, визнає нечинними рішення суду першої інстанції й постанову суду апеляційної інстанціїта закриває провадження у справі.
Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до частини дев`ятої статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року (в нескасованій постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року частині) вжиті заходи забезпечення позову.
Накладено арешт на адміністративний будинок, загальною площею 97,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1888054232218, що  знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме адміністративного будинку, загальною площею 97,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1888054232216, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, вжиті судом апеляційної інстанції заходи забезпечення позову підлягають скасуванню на підставі частини дев`ятої статті 158 ЦПК України.
Керуючись статтями 158, 206, 255, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову в цивільній справі № 363/504/21 задовольнити.
Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову в цивільній справі № 363/504/21.
Визнати нечинними рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року. 
Закрити провадження в цивільній справі № 363/504/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвина Леся Олексіївна, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності, витребування майна, скасування записів про реєстрацію права власності.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року (в нескасованій при касаційному перегляді частині).
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов