ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 678/1734/24
Провадження № 33/820/93/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Винту Євгенія Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього, на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вчителя інформатики ліцею № 3, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.
За постановою суду, 13 грудня 2024 року о 18 год. 05 хв. по вул. Юрія Савіцького в смт. Летичів Хмельницького району Хмельницької області,  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Винту Євгеній Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову вважає незаконною, необґрунтованою, такою що не відповідає фактичним обставинам справи.
Місцевий суд, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , порушив його право на захист, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня чітка вказівка щодо дати розгляду справи, а тому останній не був належним чином повідомленим про її розгляд. 
Стверджує, що від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, лише просив поліцейських зачекати, однак останні не встановивши його відмову, склали протокол про адміністративне правопорушення, чим порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).
Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що відеозапис події не є безперервним, що свідчить про недотримання вимог законодавства щодо належного фіксування процедури огляду водія.
Посилається на те, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , оскільки Правил дорожнього руху останній не порушував, матеріали справи не містять доказів на підтвердження цього. 

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Винту Є.Ю. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:
-        протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 195840 від 13 грудня 2024 року, згідно з якими 13 грудня 2024 року о 18 год. 05 хв. по вул. Юрія Савіцького в смт. Летичів Хмельницького району Хмельницької області,  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Alkotest Drager 6810, та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
-        акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що у ОСОБА_2 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду за допомогою приладу Alkotest Drager 6810 останній відмовився (а.с. 2);
-        відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із наявністю інформації про його імовірну причетність до адміністративного правопорушення. Під час встановлення особи водія, поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів та у зв`язку з цим запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився проте просив зачекати. Уся подальша поведінка ОСОБА_1 свідчила про намагання ухилитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а тому працівники поліції розцінили таку як відмову. Після цього, працівник поліції роз`яснив йому права, ознайомив із протоколом про адміністративне правопорушення, повідомив про час та місце розгляду справи, а також відсторонив водія від подальшого керування транспортним засобом. ОСОБА_1 підписав протокол особисто та отримав його копію (а.с. 5).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, місцевий суд, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , порушив його право на захист, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня чітка вказівка щодо дати розгляду справи, а тому останній не був належним чином повідомленим про її розгляд, на увагу апеляційного суду не заслуговують з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2772 повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Так, інформація про час і місце розгляду справи чітко та розбірливо зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР № 195840 від 13 грудня 2024 року, а саме вказано, що розгляд справи відбудеться 23 грудня 2024 року о 08 год. 30 хв. у Летичівському районному судді. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав особисто та отримав його копію.
Із відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що під час ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції також повідомив йому про час і місце розгляду справи. 
Отже, про розгляд справи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, однак у судове засідання місцевого суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
А тому, місцевий суд, з урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у його відсутність.
Крім того, останній не був позбавлений можливості надати суду письмові пояснення та заперечення по справі. 
Натомість, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.
Однак, таким правом він не скористався, доказів, які б спростовували висновки місцевого суду щодо доведеності його вини у інкримінованому правопорушенні не надав. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає порушення права ОСОБА_1 на захист. 

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, натомість працівники поліції склали щодо нього протокол, не отримавши відмови апеляційний суд до уваги не бере, оскільки поведінка водія свідчила про ухилення від проходження огляду.
Так, із відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 на їх неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, водій погоджувався, однак, просив дати можливість поспілкуватись із перехожим та відвідати вбиральню, яку йому було надано. Крім того, не пояснюючи причин, він не одноразово просив зачекати. 
У зв`язку із цим, поліцейський повідомив, що розцінюватиме таку поведінку як відмову та знову запропонував йому пройти огляд на місці зупинки ща допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810, на що ОСОБА_1 погодився. Коли працівники поліції попросили водія перевірити чи герметично запакована трубка, останній знову попросив зачекати та повідомив, що не відмовляється, однак усі подальші вимоги поліцейських ігнорував. На пропозицію пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 відповів заперечно, проте на уточнююче питання поліцейського повідомив, що не відмовляється та продовжив ігнорувати його вимоги щодо проходження огляду. 
Отже, усіма своїми діями ОСОБА_1 намагався ухилитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Така його поведінка тривала понад 15 хв., тому працівники поліції правильно розцінили її як відмову від проходження огляду та склали щодо водія протокол про адміністративне правопорушення саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Що ж стосується того, що відеозапис події не є безперервним, то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення як фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Як вбачається із даних диску, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, на ньому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.
Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. Обставини, відображені на відеозаписі, повністю узгоджуються із дослідженими судом доказами і перерви на їх зміст не впливають. 
Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.
Отже, місцевий суд обґрунтовано взяв такий до уваги під час постановлення оскарженого рішення. 

Твердження сторони захисту про те, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказане не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд - 

п о с т а н о в и в:
Постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Винту Євгенія Юрійовича без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду         Федорова Н.О.