ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/24776/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року (суддя Прудник С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                                ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з даним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ період навчання у Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1983 по 05.07.1985.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській зарахувати ОСОБА_2 в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ наступні періоди роботи: 1) з 22.08.1985 по 31.07.1997 (11 років 11 місяців 10 днів); 2) з 01.08.1997 по 04.10.2000 (03 роки 02 місяця 04 дні); 3) з 27.08.2002 по 27.05.2024 (21 рік 09 місяців 01 день);
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії за віком.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні  позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач не надала уточнюючі довідки закладів, установ що підтверджують відомості про роботу які дають право на пенсію за вислугу років в закладах та установах державної та комунальної форми власності.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.06.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До заяви позивачем були додані: довідка про присвоєння позивачу ідентифікаційного номеру, внутрішній паспорт громадянина України (біометричний), трудова книжка серія НОМЕР_1 , заява про виплату пенсії або грошової допомоги через банківську установу, свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини, що підтверджується відповідним записом в особистому кабінеті позивача на офіційному сайті Пенсійного фонду України (https://portal.pfu.gov.ua/sidebar/Templates/Appeals).
Рішенням відповідача від 03.07.2024 № 045550025665 (далі – рішення № 045550025665), позивачу, з 27.05.2024, призначено пенсію за віком у розмірі 6060,94 грн.
Відповідно до абзацу другого пункту 4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (після надходження даних про сплату відповідних страхових внесків за ІІ квартал 2024 року), відповідачем було зроблено відповідний перерахунок пенсії.
Згідно рішення відповідача від 23.08.2024 № 045550025665, розмір пенсії позивача з 27.05.2024 склав 6091,41 грн.
При зверненні до свого особистого кабінету на порталі Пенсійного фонду України (https://portal.pfu.gov.ua) позивачу стало відомо, що їй, при призначенні пенсії за віком, не було призначено разову допомога у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу №XV «Прикінцеві положення» Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.
20.08.2024, з метою досудового врегулювання спору, позивач, через особистий кабінет на офіційному порталі Пенсійного фонду України, звернулася до відповідача з пропозицією призначити разову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004.
На зазначене звернення отримано відповідь від відповідача (лист від 10.09.2024 за вих. № 50147-36848/Е-01/8-0400/24), в якому було зазначено, що для підтвердження права на призначення вищевказаної разової допомоги позивач повинен надати відповідачу довідку про підтвердження факту роботи в закладі на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату досягнення пенсійного віку та довідки про зазначення факту перебування/не перебування її в учбових відпустках та у відпустках без збереження заробітної плати.
Позивачу було фактично відмовлено в призначенні та виплаті разової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.
При цьому, кількість наявного у позивача спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років (відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) відповідачем не розраховувалась.
17.08.2024 позивач отримала пенсію за травень-серпень 2024 року у загальній сумі 19 160,39 грн. (за травень – 982,49 грн., за червень – 6091,41 грн., за липень – 6091,41 грн. та за серпень – 6091,41 грн.). 
Позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив що, відповідачем правомірність оскаржених дій не доведено. 
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Частиною 1 Закону № 1058-ІV врегульовано відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2024 року – не менше 30 років.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.
Пункту 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, в якому зазначені посади в дошкільних навчальних закладах: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.
Посади – вихователя, завідуючого, вихователя-методиста, ті, які обіймав позивач в період своєї трудової діяльності в дошкільних навчальних закладах, цим Переліком № 909 передбачена.
Також в Порядку № 909 зазначені посади в загальноосвітніх навчальних закладах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально- виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Посада – практичного психолога, та, яку обіймав позивач в період своєї трудової діяльності в загальноосвітніх навчальних закладах, цим Переліком № 909  передбачена.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи, відповідно вимоги відповідача відносно надання додаткових уточнюючих довідок є безпідставними.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як було встановлено судом першої інстанції відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_2 , остання працювала на наступних посадах (зазначаємо тільки періоди роботу у дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладах):
- 22.08.1985 - прийнята вихователем в дитячий комбінат № 187 ВО «Південний машинобудівний завод» ім. Л.І.Брежнєва (розп. 3567 від 16.08.1985);
- 04.01.1993 – переведена завідуючей дитячим садочком № 100 (розп. № 60 05.01.1993);
- 02.09.1996 – переведена в дитячий комбінат № 349 вихователем-методистом (розп. 2403 від 02.09.1996);
- 31.07.1997– звільнена в порядку переведення в ДЖКП «Південне», п. 5 ст.36 КЗпП України (розп. 2198 від 05.09.1997);
- 01.08.1997 – прийнята в порядку переведення вихователем-методистом в дитячий комбінат № 349 ДЖКП «Південне» (наказ № 21 від 01.10.1987);
- 04.10.2000 – звільнена за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 938-ок від 09.10.2000);
- 27.08.2002 – прийнята на посаду практичного психолого середньої школи № 34 м. Дніпропетровська (наказ № 59/5-к від 27.08.2002 РВО);
- 27.05.2024 – працює на вищевказаній посаді у вищевказаному закладі, який неодноразово перейменувався. Остання назва – «Дніпровська гімназія № 34 Дніпровської міської ради».
Як встановив суд першої інстанції, згідно записів в трудовій книжці позивач має 36 років 10 місяців 15 днів, спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а саме:
1) з 22.08.1985 по 31.07.1997 (11 років 11 місяців 10 днів);
2) з 01.08.1997 по 04.10.2000 (03 роки 02 місяця 04 дні);
3) з 27.08.2002 по 27.05.2024 (21 рік 09 місяців 01 день).
Крім роботи на вищевказаних посадах позивач має ще період, який теж враховуються в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а саме: період навчання у Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1983 по 05.07.1985.
Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно - технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховуються до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Суд першої інстанції вірно врахував, що оскільки між днем закінчення навчання у Дніпропетровському педагогічному училищі (05.07.1985) та днем зарахування на роботу за набутою професією (22.08.1985) не перевищує трьох місяців весь період навчання позивача (з 01.09.1983 по 05.07.1985, а це – 01 рік 10 місяців 05 днів) входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату вищевказаної одноразової грошової допомоги.
На день звернення за призначенням пенсії позивач мав 41 рік 07 місяців 18 днів (визнано відповідачем) страхового стажу та 38 років 08 місяців 20 днів (36 років 10 місяців 15 днів, згідно записів в трудовій книжці + 01 рік 10 місяців 05 днів згідно диплома про навчанння) спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком, позивач мав усі необхідні умови для призначення та виплати разової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону № 1058, а саме:
- досяг пенсійного віку (60 років), передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- працював на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ та будь-якого іншого виду пенсії, до моменту вищевказаного звернення за пенсію за віком, не отримував;
- мав загальний страховий стаж роботи 41 рік 07 місяців 18 днів, в тому числі спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти – 38 років 08 місяців 20 днів.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що належним захистом порушеного права захисту у цій справі буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та зобов`язання відповідача провести таке призначення та виплату позивачу вищевказаної грошової допомоги на підставі його заяви та згаданих вище документів, з урахуванням раніше проведених виплат.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
Постанова у повному обсязі складена 26 лютого 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш