ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 365/843/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кучерява Л.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 січня 2025 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:                                                                                                                                                     
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів:                                       Беспалова О.О., Грибан І.О.,
за участю:
секретаря судового засідання  Кузьмука Б.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Згурівського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
В С Т А Н О В И В :
08 листопада 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Згурівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, апелянт), в якому просить суд:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3387974 від 01.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позовні вимоги мотивовано тим, що чинним законодавством не визначено положень про заборону перевезення цукрових буряків без накриття його тентом. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення належним чином не проводився, оскільки поліцейський виніс постанову протягом 7 хвилин з моменту зупинки; водієві не було роз`яснено його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строк на оскарження постанови, передбачений статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі право на юридичну допомогу, про що свідчить відсутність підпису у пункті 8 постанови. 
В оскаржуваній постанові всупереч ч. 2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення позивачу інкримінується порушення п.п. 22.3 «а» п. 22 Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) (перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху). Звертає увагу на те, що п. 19.3 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (далі - Правила № 363) визначено правила перевезення цукрових буряків, а саме: форма організації роботи при перевезенні цукрових буряків з полів на приймальні пункти визначаються спільно перевізником і замовником, цукрові буряки перевозять безтарним способом автомобіля з бортовою платформою та автомобілями-самоскидами; підготовка рухомого складу для перевезення цукрових буряків передбачає нарощування бортів до висоти 1,0-1,2 м від підлоги кузова. Тобто, Правила № 363 не містять положень про заборону перевезення цукрових буряків, які навантажені на автомобіль без належного закріплення вантажу або накриття його тентом. Вказана постанова не містить посилання на жодний належний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме на порушення п.п. 22.3 «А» ПДР. 
Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Позиція апелянта зводиться до того, що у п. 22.3.а ПДР України передбачено, що перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху. Твердження позивача, що порядок перевезення цукрових буряків та ПДР України не зобов`язують його закріплювати (вкривати їх тентом) є помилковим та таким, що не відповідають нормам права. У Розділі 2 Правил № 363 визначені загальні вимоги до перевезення вантажу, а саме у п. 8.13 - якщо вантаження виконується навалом - вантаж не повинен здійматися над рівнем бортів кузова. Наголосив, що не лише виключно розділ 19 Правил № 363 регулюється порядок перевезення цукрових буряків, але й нормами п. 2.7, 8.13, 12.1, 12.5 Правил, які визначають, що застосування даних правил здійснюється із обов`язковим дотриманням норм ПДР України та за певних умов. 
Відповідач зазначає, що однією із умов безпеки учасників дорожнього руху, законодавець визначив обов`язкову умову перевезення вантажу «цукровий буряк» у відкритому кузові - він не повинен підійматися над бортами кузова, бути надійно закріпленим (вкритий тентом), що унеможливлювало б його випадання, висипання з кузова. Можливе падіння (висип) цукрового буряка з причепу, який завантажено з порушенням вимог п. 1.8 та 2.5 Розділу 14 Правил (значно піднімається над бортами кузова), під час набору швидкості, гальмування, зміни напрямку руху, тощо створює небезпеку для інших учасників руху.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 січня 2025 року о 12:20 год.
20 січня 2025 року представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу.
22 січня 2025 року представником позивача подано заяву про розгляд спраив без участі позивача та його представника.
У судове засідання 22 січня 2025 року сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились.
Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.11.2024 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 (спеціалізований вантажний сідловий тягач) та транспортним засобом марки KOEGEL S24, державний номерний знак НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп Н/ПР контейнеровоз для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур)) в м. Ічня, яким перевозив вантаж (цукровий буряк). 
О 12 год. 00 хв. 42 с. в м. Ічня по вул. Воскресінська, 264, позивача було зупинено поліцейським (м. Ічня) ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Івакіним М.В., яким повідомлено, що цукровий буряк не був накритий тентом та наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.
Надалі, о 12 год. 07 хв. 51 с. поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3387974. 
У постанові вказано, що 01.11.2024 о 12 год. 00 год. 42 с. в м. Ічня по вул. Воскресінська, 264, ОСОБА_1 керував т.з. та перевозив вантаж цукровий буряк, який не був накритий тентом, чим порушив п.п. 22.3 а ПДР, чим порушив п. 22 ПДР (порушення правил перевезення вантажів), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 340 грн. До постанови додано відео з бодікамери № 2020011180010.
Вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків поліцейського фактичним обставинам справи, тому звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що відповідачем не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, докази, які б підтвердили порушення позивачем  ПДР  відсутні, а також те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відбулося без дотримання вимог закону, відтак суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 3387974 від 01.11.2024 підлягає скасуванню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За приписами статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Згідно з матеріалами справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він, керуючи транспортним засобом з причепом, перевозив вантаж (буряки), який при цьому не був накритий тентом, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху,   чим порушив п.п. 22.3 а ПДР, чим порушив п. 22 ПДР (порушення правил перевезення вантажів), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Частина 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 22.2 ПДР України водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.
Згідно з пунктом 22.3 ПДР України перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; не обмежує водієві оглядовості; не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.
Колегією суддів досліджено наданий відповідачем відеозапис, з якого встановлено, що вантаж, який перевозив позивач, а саме буряк, був нетентований, тобто не накритий теном.
Відповідно до п. 19.3.6. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, цукрові буряки перевозять безтарним способом автомобілями з бортовою платформою та автомобілями самоскидами. Підготовка рухомого складу для перевезення цукрових буряків передбачає нарощування бортів до висоти 1,0-1,2 м від підлоги кузова (п. 19.3.7.).
З наведеного вбачається, що Правила дорожнього руху України та Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не містять вимог, щодо необхідності накривати тентом цукрові буряки, під час їх перевезення.
Поряд з цим, приписи частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначаються відповідальність саме за порушення правил перевезення вантажів, які в даному випадку врегульовано Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (п. 19.3.6.).
Відповідно до п. 8.13. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, якщо вантаження виконується навалом - вантаж не повинен здійматися над рівнем бортів кузова. В разі потреби основні борти слід наростити додатковими бортами, проте загальна висота транспортного засобу з вантажем не повинна перевищувати 4 м від поверхні дороги.
Таким чином, вказаними правилами заборонено перевозити вантаж, який виступає за межі бортів.
Водночас, матеріали справи не містять доказів проведеного вимірювання висоти бортів транспортного засобу позивача під час винесення оскаржуваної постанови.
За доводами апеляційної скарги відповідач вказує, що буряк у транспортному засобі позивача значно виступав над бортами та не закріплений належним чином. При цьому, яким методом та способом вимірювання старший сержант поліції ОСОБА_2 встановив значне перевищення висоти, апелянтом не вказано.
В частині доводів апелянта про відсутність нарощених бортів у транспортному засобі позивача судом враховано, що таке нарощення є правом, а не обов`язком водія та здійснюється у разі потреби відповідно до п. 8.13. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.
В даному випадку суд вважає, що висновки інспектора поліції про те, що внаслідок відсутності тентування буряк міг випасти з кузова і таким чином створити небезпеку для інших учасників дорожнього руху є припущенням.
Поряд з цим, за змістом апеляційної скарги відповідач самостійно припускає, що можливе падіння (висип) цукрового буряку, який має значну вагу з причепу під час набору швидкості, гальмування, зміни напрямку руху, тощо створює потенційну небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
Втім, доказів того, що вантаж позивача випадав під час руху його транспортного засобу та наразив на небезпеку учасників дорожнього руху, матеріали оскаржуваної постанови не містять.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що припущення, на яке посилається представник відповідача не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до статті  316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.                 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 272, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області -  залишити без задоволення.
Рішення Згурівського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з частиною 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач:                                                                                                                                            В.Ю. Ключкович

Судді:                                                                                                                                                                                    О.О. Беспалов
                                                                                                                                                                                                        
                                                                                                     І.О. Грибан