Номер провадження: 33/813/119/25
Номер справи місцевого суду: 496/1005/24 
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судово їпалати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Чеботар А.Г.,
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника адвоката Веліксар Алли Віталіївни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника адвоката Турчак Марини Валеріївни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
на постанову Біляївського районного суду Одеськоїобласті від 18 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_2 » до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 03 січня 2024 року о 00 год 10 хв за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М05 «Київ-Одеса», 452 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAN TGA 18440», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Pacton TXL339», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 000027 від 12.01.2024. Фіксація проводилась на ПВР 474995. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Турчак М.В., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Доводів апеляційна скарга не містить, однак зазначено, що ні захисник, ні ОСОБА_1 не знайомилися з матеріалами справи та не отримували повний текст постанови, а тому після ознайомлення буде подана уточнена (доповнена) апеляційна скарга. 
Також 25 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. Постановою Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2024 року апеляційна скарга була повернута особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю підпису.
26 грудня 2024 року в судовому засіданні було надано строк для подачі повторної апеляційної скарги з огляду на відсутність доказів належного отримання ОСОБА_1 копії вказаної постанови суду та задля забезпечення останньому його права на доступ до правосуддя. Того ж дня ОСОБА_1 подав повторно апеляційну скаргу та просив поновити йому строк на подання апеляційної скарги. 
Доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що поліцейським не було дотримано процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, не повідомлено про причини та підстави проведення огляду, не зафіксовано ознаки на стан наркотичного сп`яніння та безпідставно піддано такому огляду. Поліцейський не визначився, чи наявні ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , зазначене свідчить про відсутність таких ознак. 
Вказує, що огляд у лікаря-нарколога за допомогою швидких тестів проводився за відсутності особи, що є порушенням Інструкції і ставить під сумнів такий огляд.
Крім того, розділ Інструкції по застосуванню швидкого тесту на наркотики Hangzhou Alltest «використання» визначає певний порядок та вимоги щодо проведення огляду, однак не відомо чи було дотримано послідовність дій та процедуру використання, оскільки огляд проводився за відсутності ОСОБА_1 . Також, виявивши позитивний результат, лікар-нарколог, володіючи інформацією про куріння особою трави, повинен був провести більш точне лабораторне дослідження та визначити вид наркотичного дослідження.
Також вказує, що відбір сечі та проведення аналізу проводився в різні дні та не в присутності особи, складення висновку не в день правопорушення, а пізніше є порушенням вимог Інструкції № 1452/735. 
Зазначає, що всупереч ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складався не в день інкримінованого правопорушення та не уповноваженою особою. Огляд проводився з порушенням вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, що є підставою для закриття провадження. 
Подано до апеляційної скарги клопотання про поновлення строку, яке мотивовано тим, що зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився 23.10.24, у встановлений законом строк – 25.10.24 засобами поштового зв`язку, направив апеляційну скаргу через Біляївський районний суд Одеської області. 26.12.2024 під час судового засідання в Одеському апеляційному суді дізнався про повернення апеляційної скарги, апеляційним судом було надано строк для подачі повторної скарги в найкоротший термін. 
В судовому засіданні захисник Веліксар А.В. та Боровик Р.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши клопотання Боровика Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова Біляївського районного суду Одеської області ухвалена 18 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу вперше подано ОСОБА_1 – 25.10.24, тобто в передбачений законом строк. Апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з відсутністю підпису, належних доказів отримання ОСОБА_1 постанови Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2024 року немає, повторно подав апеляційну скаргу 26.12.2024, тобто в той же день, як напевно дізнався про повернення йому скарги. 
Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, оскільки протягом нетривалого строку заявник наполегливо та послідовно вчиняв дії, спрямовані на оскарження судового рішення, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, щодо суті апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимогп. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьоїстатті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначаєІнструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).
Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п. 12 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 732336 від 13.01.2024, висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000027 від 12.01.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який підтверджує, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, відеозаписом з ПВР 474935, 470409, на якому зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та його проходження на стан сп`яніння в КНП «ООМЦПЗ» ООР, копією акту № 000027 від 03.01.2024 року щодо огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в КНП «ООМЦПЗ» ООР, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , копією виписки з журналу медичних оглядів з метою виявлення стану сп`яніння.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 732336 від 13 січня 2024 року, яким зафіксовано, що 03 січня 2024 року о 00 год 10 хв за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М05 «Київ-Одеса», 452 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAN TGA 18440», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Pacton TXL339», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 000027 від 12.01.2024. Фіксація проводилась на ПВР 474995.Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України. ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 1);
- висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000027 від 12.01.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 4);
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких зазначив, що з висновком не згоден, в наркотичному стані не перебував, оскільки виконував роботу (а.с. 5);
- відеозаписом з ПВР 474935, 470409, що міститься в матеріалах справи, який було оглянуто в ході розгляду справи, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. «Ви алкоголь вживали часом?» - запитав поліцейський, на що той відповів: «Та не вживав» (00:13:16), поліцейський пропонує пройти тест, на що ОСОБА_1 каже, що готовий, однак на місці проходити не буде, тільки медзакладі. О 00:50:00 хв прибули до медичного закладу, там ОСОБА_1 перевірили на координацію, тиск та відібрали біологічні матеріали. На питання лікаря коли той востаннє вживав наркотичні речовини, сказав: « Траву буває покурюю, але це буває рідко…неделю назад.» (01:55:43 -01:56:04 хв). 13 січня 2024 року на підставі висновку складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги, що поліцейським не було дотримано процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, не повідомлено про причини та підстави проведення огляду, не зафіксовано ознаки на стан наркотичного сп`яніння та безпідставно піддано такому огляду, та те, що поліцейський не визначився, чи наявні ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , є безпідставними з огляду на таке. 
Відповідно до чинного законодавства, працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. 
З урахуванням тієї обставини, що за наслідками проведеного медичного огляду, лікарем констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, та поліцейськими інкриміновано водієві порушення ним вимог п. 2.9 А ПДР, тому визначення ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які слугували підставами для проведення відповідного огляду, не вимагається.
Визначальним для правильного застосування закону в даному випадку є те, що огляд водія, у якого згодом встановлено стан наркотичного сп`яніння, проведений в найближчому медичному закладі у відповідності до вимог п. 12 Розділу 2 Інструкції № 1452/735. І для такого не має значення, у зв`язку із яким саме станом сп`яніння особа спрямовується до медичного закладу для проведення огляду.
Щодо доводу, що огляд у лікаря-нарколога за допомогою швидких тестів проводився за відсутності особи, що є порушенням Інструкції, апеляційний суд зазначає наступне. 
Згідно п. 7, 12, 15, 16, 18, 19, 20 Розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом МВД, МОЗ 09 листопада 2015 року №1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».
Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
З аналізу вищевказаних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом МВД, МОЗ 09 листопада 2015 року №1452/735, суд приходить до висновку, що Інструкцією не передбачено присутність під час лабораторних досліджень особи, у якої відібрано біологічне середовище. Таке є власним, помилковим тлумачення ОСОБА_1 та його захисником вимог вказаної Інструкції.
Також, зважаючи на те, що обставини складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 безперервно фіксувалися правоохоронцями за допомогою засобів відеофіксації, що дає можливість надати всебічну та повну правову оцінку обставинам цієї справи, сама по собі та обставина, що дослідження проводилося без участі ОСОБА_1 не має правового значення.
Щодо доводу, що не відомо, чи було дотримано послідовність дій та процедуру використання, оскільки огляд проводився за відсутності ОСОБА_1 , апеляційним судом визнається упередженим і до уваги не приймається. Спосіб, у який було встановлено наркотичне сп`яніння ОСОБА_1 , не суперечить вимогам законів та підзаконних актів.
Поряд із цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, а також висновок лікаря-нарколога, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції та медичного персоналу до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.
Щодо посилання апелянта, що виявивши позитивний результат, лікар-нарколог, володіючи інформацією про куріння особою трави, повинен був провести більш точне лабораторне дослідження та визначити вид наркотичного дослідження.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000027 від 12.01.2024 ОСОБА_1 знаходився в стані наркотичного сп`яніння. 
Вимоги щодо змісту висновку та його форми, визначені п. 16 розділу III Інструкції та додатком 4 до цієї інструкції, з яких убачається відсутність імперативної вимоги щодо зазначення у цьому документі інформації про конкретний наркотик, виявлений за результатами медичного огляду, тому відсутні правові підстави для визнання цього джерела доказів недопустимим доказом.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи наявна відповідь на запит ОСОБА_3 , згідно якої надано результат токсикологічного дослідження № 36, яким при дослідженні виявлено – канабіноїди, враховуючи вищевказане посилання апелянта є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Щодо доводів, що відбір сечі та проведення аналізу проводився в різні дні та не в присутності особи, а складення висновку не в день правопорушення є порушенням вимог Інструкції № 1452/735, суд зауважує, що вказаною Інструкцією не визначено часу проведення таких лабораторних досліджень, у тому числі що вони проводяться невідкладно після їх відібрання.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складався не в день інкримінованого правопорушення, а пізніше - апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У справі, що переглядається встановлено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов 03 січня 2024 року та цього ж дня у приміщенні закладу охорони здав біологічний зразок, а саме сечу.
В исновок, складений 12 січня 2024 року, ОСОБА_1 отримав особисто. 
З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи, датованого 13 січня 2024 року, убачається, що правоохоронцям стали відомі результати огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та відразу після отримання доказів на підтвердження факту перебування у стані наркотичного сп`яніння, поліцейськими невідкладно складено протокол про адміністративне правопорушення.
З огляду на наведене та обставина, що протокол про адміністративне правопорушення було складено13 січня 2024 року, не свідчить про порушення вимог ст. 254 КУпАП, оскільки однією з передумов для складення уповноваженою службовою особою протоколу про адміністративне правопорушення є наявність достатніх фактичних відомостей, які будуть слугувати вагомим підтвердженням для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності достатніх даних для прийняття рішення про складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.
Відсутність у правоохоронців Висновку до моменту його фактичного отримання унеможливлювало складення протоколу про адміністративне правопорушення раніше зазначеної вище дати, зважаючи на відсутність у правоохоронців правових підстав для вчинення цих дій.
Довід, що протокол складався неуповноваженою особою є необґрунтованим, оскільки Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1496/27941 від 01 грудня 2015 не передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення суто певною особою.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційних скаргах, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційні скарги не містять.
Натомість, не можуть бути взяті до уваги посилання ОСОБА_1 на наявність на його боці обставин, які пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення, оскільки таке є взаємовиключним із невизнанням ним своєї провини та може бути враховане лише у разі визнання особи винуватою. За умови визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом призначене стягнення у межах санкції вказаної статті.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційних скаргах мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

                                       п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2024 року.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника адвоката Турчак Марини Валеріївни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остато чною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                М.В. Назарова