КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/13813/2024                                            
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            11 грудня 2024 року                                                                       м. Київ
                                                                                                                     Справа № 755/14477/23
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Мех В.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Слободянюк А.В., 
у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1   про стягнення аліментів на утримання  неповнолітньої дитини та дитини,  що  продовжує  навчання,
встановив:
 
У вересні 2023 року позивач ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 5000 грн. та на утримання доньки ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, у розмірі 5000 грн. до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. 
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Діти від шлюбу: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2021 року проживають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання дітей. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей, які перебувають на повному утриманні батька. Донька ОСОБА_7 у 2020 році вступила до Київської державної академії декоративно-прикладного мистецтва на здобуття освіти бакалавра, за спеціальністю дизайн середовища, вартість навчання становить 80 000 грн.
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2024 року, а у разі продовження навчання - не більше, ніж до досягнення ОСОБА_5 23 років.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
 Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги, а саме: стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , аліменти в твердій грошовій суми у розмірі 1600 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, а також на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 1600 грн., щомісячно і до закінчення нею навчання, а у разі продовження навчання до 23 років.
Відповідач стверджує, що не має наміру ухилятись від сплати аліментів, але на даний час відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в сумарному розмірі 8000 грн., оскільки відповідно до довідки від 05.02.2024 року № ВТ00-000002 виданою ТОВ «Віола Трейдінг Груп», ОСОБА_1 займає посаду бухгалтера та отримала дохід за період 01.01.2023 року по 31.01.2024 року у розмірі 100 388 грн. 87 коп. Просить зменшити суму на кожну дитину до розміру 1600 грн. на місяць, для запобігання ризику потрапляння в більш скрутне матеріальне становище.
Звертає увагу суду на те, що позивач не дає можливості відповідачу бачитись з дітьми, позбавляє права на користування власним майном та не надає доступу до квартири, співвласником якої вона є. Стверджує, що позивач навмисно встановив суду першої інстанції саме таку суму аліментів на утримання дітей у сумарному розмірі 8000 грн., для навмисного створення заборгованості  відповідача, що надасть можливість звернути стягнення на частину квартири для погашення заборгованості.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції позбавив її права на захист, у зв`язку з тим, що вона не була повідомлена належним чином про розгляд справи, не отримувала ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви для ознайомлення та надання відзиву з запереченнями на позовні вимоги, а також позбавив можливості реалізувати своє право для надання доказів в обґрунтування своєї позиції, оскільки проживає та зареєстрована у АДРЕСА_1 .
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача  ОСОБА_3 - ОСОБА_9  просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.  Вважає що, відповідачем не доведено порушень судом першої інстанції  норм процесуального та матеріального права під час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення. Всі доводи позивача спростовуються відсутністю належних доказів, що не позбавляє відповідача права звертатись до суду з вимогами про зменшення розміру встановлених аліментів.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_9 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити  апеляційну скаргу в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача та його  представника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. 
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з довідки вищого навчального закладу, термін навчання доньки сторін ОСОБА_5 закінчується 30 червня 2024 року. Оскільки дочка сторін навчається на денній формі навчання , отже, позбавлена можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дочка потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.
Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходив з того, що позивач проживає разом із сином, який фактично перебуває на його утриманні. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на відповідача покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, з врахуванням принципу справедливості і розумності, про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн., а також - 4000 грн. на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 на період її навчання до 30 червня 2024 року, а у разі продовження навчання, до досягнення нею 23 років. 
З висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів колегія суддів  погоджується не у повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:  стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).
Відповідно до ст. 199  СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту даних  норм,  порядок виконання обов`язку  матері, батька утримувати дитину до її повноліття  та  правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина  врегульовані різними нормами Сімейного кодексу України, виходячи із різного правового статусу дитини (особи, яка не досягла 18 років)  та дочки, сина, які досягли повноліття.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц, касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). 
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до правових висновків, Верховного Суду у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 466/532/16-ц, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2000 року між ОСОБА_3 та  ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, який розірвано за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 25 листопада 2022 року. 
Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Позивачем зазначається, що діти з 2021 року проживають з ним, перебувають на повному його утриманні, що не спростовано відповідачем.
Сторони проживають окремо, між ними не було досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання дітей. 
Відповідно до договору № 20-01/ДФ/БД-32, дочка сторін ОСОБА_5 з 01 вересня 2020 року навчається на оплатній основі для отримання освіти у Київській державній академії декоративно-прикладного мистецтва і дизайну ім. М.Бойчука за спеціальністю «дизайн середовища». Відповідно до п.3.2 договору, загальна вартість освітньої послуги становить 80 000 грн., тобто по 20 000 грн.  за один навчальний рік (а.с.14-16).
Також згідно з довідкою від 06 вересня 2023 року № Н 85/2 Київської державної академії декоративно-прикладного мистецтва і дизайну ім. М.Бойчука, ОСОБА_5 є студенткою 4 курсу, денної форми навчання факультету дизайну, термін навчання: з 01 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року; навчається за кошти фізичних (юридичних) осіб (а.с.26).
За період часу навчання ОСОБА_5 за 2020, 2021 роки, січень 2022 року оплата за навчання здійснювалась відповідачем (а.с.18-22), з вересня 2022 року і за 2023 рік оплату за навчання здійснював позивач (а.с.23-25)., що підтверджується копіями квитанцій про оплату за навчання № 61667242 від 08.09.2020 року - 20 000 грн.,  № 90884923 від 28.05.2021 року - 10 000 грн., № 117206612 від 04.12.2021 року - 10 000 грн., № 126364300 від 29.01.2022 року - 1000 грн., № 165302825 від 27.09.2022 року - 10 000 грн., № 165573655 від 29.09.2022 року - 1000 грн., № 191470368 від 19.02.2023 року - 10 000 грн.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач спроможна сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 4000 грн. щомісячно, а також у матері наявна можливість  надавати  допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в розмірі 4000 грн. щомісячно.
Проте погодитись з висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки судом не було з`ясовано належним чином матеріальне становище платника аліментів, що є необхідним відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України , та можливість матері надавати матеріальну допомогу  повнолітній дочці, що продовжує навчання, відповідно до вимог ст. 199 СК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачу не було належним чином вручено копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, зазначена кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».  Справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву на позовну заяву.
    Згідно з ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
    Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення відповідача  про відкриття провадження у даній справі та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, оскільки надіслана їй копія позовної заяви з ухвалою суду про відкриття провадження були повернуті без вручення «за закінченням терміну зберігання», суд апеляційної інстанції вважає можливим прийняти докази, надані відповідачем до апеляційної скарги. 
 
Як вбачається з тимчасового посвідчення №1388 від 11 березня 2022 року про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи, що тимчасово проживає на території, відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Калуській територіальній громаді та  має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.107), залишаючись при цьому зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 . 
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 19.10.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира АДРЕСА_3   належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1   по 1/ 2 частці кожному ( а.с. 109, 111).
Згідно з довідкою,  виданою директором ТОВ «Віола Трейдинг Груп» від 05.02.2024 року № ВТ00-000002, ОСОБА_1 працює у вказаному товаристві на посаді бухгалтера, її дохід  за період з січня 2023 року по січень 2024 року склав 100 388 грн. 87 коп., сума до виплати - 81 544 грн. 28 коп. 
Таким чином, середньомісячний заробіток відповідача становить  7722 грн. 22 коп. 
З огляду на викладене вбачається, що відповідач не спроможна сплачувати на утримання неповнолітнього сина - 4000 грн., на утримання дочки, що продовжує навчання, - 4000 грн., оскільки загальна сума  стягнення перевищує середньомісячний розмір доходу відповідача. 
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить 3196 грн. на місяць. 
Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення для забезпечення гармонійного розвитку дитини , відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 182 СК України, виходячи із матеріального становища відповідача та заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,  апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі  2000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2023 року до досягнення повноліття сином ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_5 , яка досягла 18 років та продовжує навчання у вищому навчальному закладі освіти, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що оскільки ОСОБА_5 навчається на денній (очній) формі навчання, то позбавлена можливості офіційно працювати та отримувати доходи і утримувати себе самостійно, а отже донька об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Разом з тим, визначаючи розмір щомісячного утримання в сумі 4000 грн., судом першої інстанції не було належним чином перевірено можливість матері надавати матеріальну допомогу  у зазначеному розмірі. 
У постанові Верховного Суду в справі № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.  При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
 
З наявного в матеріалах справи договору про надання освітніх послуг, укладеного між Київською державною академією декоративно-прикладного мистецтва і дизайну ім. М.Бойчука та ОСОБА_1 вбачається, що вартість навчання за рік становить 20 000 грн., тобто 1667 грн.  на місяць.
З огляду на те, що щомісячна плата за навчання становить суму 1667 грн. та що крім оплати  вартості навчання, донька сторін, яка навчається на денній формі навчання несе і інші витрати, пов`язанні із навчанням та проживанням, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим, враховуючи розмір доходів відповідача,   визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на  користь позивача  на утримання повнолітньої доньки   ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи  з  22 вересня 2023 року  на період навчання.
При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, колегія суддів приймає до уваги обставини, зазначені у статті 182 СК України та, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, задовольняючи правомірні очікування позивача на отримання аліментів, та враховуючи те, що відповідач не заперечувала проти стягнення з неї аліментів у розмірі 1600 грн., вважає за необхідне  розмір аліментів, визначений до стягнення судом першої інстанції, змінити, шляхом його зменшення до суми в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки саме зазначений розмір аліментів є тією грошовою сумою, яку відповідач спроможна надати на утримання дочки з урахуванням її матеріального становища та стану здоров`я.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати у  доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов  висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про необхідність змінити оскаржуване рішення суду, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню зі ОСОБА_1   на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в сумі  2000 грн. щомісячно  до досягнення ним повноліття, та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 в сумі 2000 грн.  щомісячно до закінчення навчання, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково. 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2024 року - змінити в частині розміру аліментів, виклавши другий та третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі  2000 (дві тисячі) грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2024 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 13 березня 2025 року. 

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Кирилюк Г.М.

                                                                                                         Рейнарт І.М.