ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13329/24	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/106/25 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря — Панькевич Т.І.
без сторін, належним чином повідомлених про день та час слухання справи, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/13329/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “Кей-Колект” на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Кей-Колект” до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних в зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:
у червні 2024 року ТзОВ “Кей-Колект” звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних нарахованих на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної рішенням суду від 22.06.2012 по справі №1915/3770/2012 за період з 01.08.2017 по 23.02.2022, яка становить 3256,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.06.2024 становить 132516, 51 гривень. 
В обґрунтування позову посилаються на те, що 04.01.2008 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11280388000, за умовою якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти (кредит), в іноземній валюті, в сумі: 20170,00 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту, у розмірі 9,50 % річних.
АКІБ «Укрсиббанк» свої зобов`язання виконало належним чином та надало відповідачу визначену кредитним договором суму коштів.
11.06.2012 було укладено договір факторингу № 4 про відступлення прав вимог, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передає, а ТОВ «Кей-Колект» набуває право вимагати від боржника реального та належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 04.01.2008 № 11280388000.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2012 по справі № 1915/3770/2012 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 11280388000 від 04 січня 2008 року в розмірі 23768,85 доларів США.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.09.2013 замінена сторона з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект».
Відповідачем рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2012 по справі № 1915/3770/2012 не виконано.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року у задоволені позовних вимог ТзОВ “Кей-Колект” до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних в зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання — відмовлено.
       В апеляційній скарзі ТзОВ “Кей-Колект” просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що пропуск строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та наявність рішення суду про відмову стягувачу у поновленні вказаного строку, як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язань» ЦК України не передбачають.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Отже, та обставина, що ТОВ «Кей-Колект» пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не має правового значення, а тому позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та 3% річних до повного виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду у справі № 1915/3770/2012, які передбачені ст. 625 ЦК України.
Підсумовуючи викладене, вважають, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи поверхнево та упереджено, не спрямував розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 374 ЦПК України є підставою для скасування рішення.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Парубій І.М. подав відзив на апеляційну скаргу ТзОВ “Кей-Колект”, у якому зазначив, що позивачем не доведено свого права кредитора за Договором про надання споживчого кредиту №11280388000 від 04.01.2008 і, відповідно, не підтверджено належними та допустимими доказами те, що він є належним позивачем за вказаними позовними вимогами.
ПАТ «УкрСиббанк», самостійно та свідомо пред`явлено виконавчий лист до органу ДВС для примусового виконання і є очевидним, що саме стягувачем вказано суму стягнення саме як 191804,44 грн., адже орган ДВС не має права змінювати суму стягнення, вказану стягувачем у заяві про виконання виконавчого документу.
Також, ТОВ «Кей-Колект» самостійно надало органу ДВС ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05.09.2013 у справі № 607/11814/13-ц про заміну сторони виконавчого провадження № 37931111 з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект». Тобто про наявність виконавчого провадження № 37931111 ТОВ «Кей-Колект» було відомо як мінімум в момент подання до Тернопільського міськрайонного суду заяви про заміну стягувана у ВП № 37931111. Крім цього, ТОВ «Кей-Колект» було відомо про те, що стягнення за даним виконавчим листом проводиться в національній валюті України в сумі 191804,44 грн.
17.03.2014 року згідно протоколу № 2014005 було реалізовано на прилюдних торгах майно боржника, а саме автомобіль марки КІА CEED, 2007 р.в., сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 в рахунок погашення боргу перед стягувачами. 
30.01.2024 Тернопільським відділом ДВС ТО ЗМУ МІО перераховано ТОВ «Кей-Колект» (код ЄДРПОУ та IB AN повністю співпадає з вказаними позивачем у позовній заяві) кошти в сумі 171340,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4328, з призначенням платежу: «№1915/3770/12, 01.10.2012, ОСОБА_1 , № 37931111, кошти за ВД, стягнуті на користь стягувана». При цьому, наведені дані (номер виконавчого листа, дата його видачі, ПІП боржника, номер виконавчого провадження) повністю співпадають з тими, що вказані позивачем у позовній заяві та апеляційній скарзі. А тому, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22.06.2012 у справі № 1915/3770/2012 виконано повністю, що підтверджено постановою Тернопільського відділом ДВС ТО ЗМУ МЮ про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2024. Кошти від реалізації заставного майна - автомобіля марки КІА CEED, 2007 р.в., сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , в сумі 20463,64 грн. (191804,44 грн. мінус 171340,80 грн.) отримані позивачем у 2014 році, а кошти в сумі 171340,80 грн. - у січні 2024 року.
Вважає, що позивачем введено суд в оману щодо невиконання відповідачем рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22.06.2012 по справі № 1915/3770/2012 з метою безпідставного стягнення з відповідача коштів в сумі 132516,61 грн при тому, що ТОВ «Кей-Колект» отримано виконання за вказаним рішенням в повному обсязі.
18 лютого 2025 року ТзОВ “Кей-Колект” подало до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Парубій І.М. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, однак колегія суддів вважає за можливе слухати справу за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 04 січня 2008 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11280388000, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 20170 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 9,50 % річних (а.с. 10-13).
21.12.2009 АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».
11 червня 2012 було укладено договір факторингу № 4 про відступлення прав вимог, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передає, а ТОВ «Кей-Колект» набуває право вимагати від боржника реального та належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 04.01.2008 року №11280388000.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2012 по справі №1915/3770/2012 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 11280388000 від 04 січня 2008 року в розмірі 23 768,85 доларів США.
Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 вересня 2012 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2012 року залишено без змін.
У жовтні 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» отримав у Тернопільському міськрайонному суді виконавчий лист № 1915/3770/2012 від 01.10.2012 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 11280388000 від 04.01.2008 року в розмірі 23768,85 доларів США, що еквівалентно 189905 грн. 39 коп. та 1899 грн. 05 коп. понесених судових витрат.
У травні 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» пред`явив до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції вказаний вище виконавчий лист № 1915/3770/2012 від 01.10.2012 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2013 ВП№ 37931111).
30.05.2013 року Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2013 замінена сторона з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» (а.с. 16).
З постанови про зняття арешту з майна боржника від 20.03.2014 року вбачається, що 17.03.2014 року згідно протоколу № 2014005 було реалізовано на прилюдних торгах майно боржника, а саме автомобіль марки КІА CEED, 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , в рахунок погашення боргу перед стягувачами.
Платіжною інструкцією № 4328 від 30.01.2024 року підтверджується перерахування Тернопільським відділом ДВС ТО ЗМУ МЮ товариству з обмеженою відповідальністю “Кей — Колект” коштів у сумі 171340,80 грн з призначенням платежу: № 1915/3770/12, 01.10.2012, ОСОБА_1 , № 3793111, кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того факту, що не завершився строк пред`явлення до виконання виконавчого листа за вказаним рішенням суду від 22.06.2012, який становить три роки, в той час, як рішення ухвалене ще у 2012 році. Втрата позивачем права на стягнення основної суми боргу має наслідком втрату права на стягнення похідних вимог, а саме 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22.06.2012. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволені позовних вимог, проте не погоджується із зазначеними мотивами відмови з огляду на таке. 
Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тлумачення статті 625 ЦК України свідчить, що: 1) натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).
Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати три проценти річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).
Задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності.
Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22).
Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Кей-Колект», яке є правонаступником ПАТ “УкрСиббанк”, просило стягнути з відповідача 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України від суми заборгованості за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року, у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 22 червня 2012 року, при цьому, не пред`являючи позову про стягнення задавненої вимоги. 
Крім цього, на час винесення рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 22 червня 2012 року, щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 11280388000 від 04 січня 2008 року в розмірі 23 768,85 доларів США, ТОВ “Кей — Колект” вже набуло право вимоги щодо боржника за договором факторингу від 11 червня 2012 року. 
Аналіз установлених обставин справи, наведених вимог законодавства та висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, дозволяє зробити висновок про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідачки 3% річних, оскільки такі нараховані на задавнену вимогу без пред`явлення позову про стягнення задавненої вимоги. 
       Також, як вбачається з постанови про зняття арешту з майна боржника від 20.03.2014 року, що 17.03.2014 року згідно з протоколом № 2014005 було реалізовано на прилюдних торгах майно боржника, а саме автомобіль марки КІА CEED, 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , в рахунок погашення боргу перед стягувачами, однак як видно з розрахунку суми 3% річних, що позивач нарахування здійснює на суму боргу в розмірі 23768,85 доларів США, визначеному рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2012 року.
З урахуванням викладеного та усуваючи протиріччя допущене судом в обґрунтуванні підстав відмови у задоволенні позову, колегія суддів вважає, що саме з зазначених у тексті даної постанови підстав, а не з тих, які вказані судом в мотивувальній частині рішення позов в межах заявлених позовних вимог є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.
Зазначене свідчить, що оскаржене рішення суду першої інстанції частково ухвалене без додержання норм матеріального права.
Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги та частково задовольнити апеляційну скаргу, оскаржене рішення суду першої інстанції змінити у мотивувальній частині, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 грудня 2024 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року слід поновити.
       Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Кей-Колект” задовольнити частково.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови, резолютивну частину рішення залишити без змін.
       Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення виготовлений 27 лютого 2025 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

                                                                                       О.З. Костів