ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 лютого 2025 року 	м.Суми	

Справа №591/3313/23 
Номер провадження 22-ц/816/185/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
за участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І. 
у присутності:
представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Бойка Віталія Борисовича,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2024 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 15 квітня 2024 року,
в цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Вольвач Анжела Вікторівна, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, 

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючи через свого представника – адвоката Сапіча В.М. звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька у нього залишилась спадщина у вигляді квартири за вищевказаною адресою, власником якої він був. 
Вказували, що вони, як діти ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги після смерті батька. Також до спадкоємців першої черги після смерті батька ввійшла і їхня сестра – ОСОБА_1 , яка на момент смерті батька проживала разом з ним в його квартирі.
Оскільки батько помер коли на території України вже відбувались військові дії, пов`язані з повномасштабним вторгненням військ російської федерації і в країні був введений воєнний стані, з цих причин позивачі не змогли приїхати на похорони батька та одночасно подати в нотаріальну контору відповідні заяви про прийняття його спадщини, враховуючи, що такий приїзд був на той час неможливий.
Разом з тим, знаючи, що заяви про прийняття спадщини повинні бути подані до нотаріальної контори протягом шести місяців, вони намагалися зв`язатися по телефону з нотаріальними конторами м. Суми, щоб вирішити це питання. Але на той час це зробити їм не вдалося, а замість цього в інтернеті вони випадково натрапили на постанову Кабінету Міністрів України № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно якої перебіг строку на прийняття спадщини або відмову від неї на час воєнного стану був зупинений і таким чином шестимісячний термін на подання заяв про прийняття спадщини починався тільки після скасування воєнного стану в Україні.
Враховуючи положення вказаного нормативного акту та неможливість особистого приїзду до м. Суми, вони вирішили подати заяви про прийняття спадщини батька вже після закінчення на території України війни і скасування воєнного стану, хоча продовжували і далі намагатися встановити телефонний зв`язок як з державними так і приватними нотаріальними конторами м. Суми для вирішення питання подачі таких заяв до скасування військового стану в Україні.
У січні 2023 року позивачам нарешті вдалося встановити такий зв`язок з приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В., зі слів якої вони дізнались, що за фактом смерті їхнього батька спадкова справа не відкривалась, оскільки ніхто, в т.ч. і їхня сестра ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини батька не зверталась, а також пояснила, що 24 червня 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 719, якою зупинення перебігу строку для прийняття спадщини було обмежено тільки на чотири місяці.
Таким чином, вони дізналися, що загальний строк на прийняття спадщини станом на січень 2023 року складав десять місяців.
Враховуючи вказані обставини, приватний нотаріус Вольвач А.В. порекомендувала їм терміново, через нотаріуса за місцем їхнього проживання подати їй заяви про прийняття спадщини батька, оскільки строк подання таких заяв закінчувався 30 січня 2023 року.
26 січня 2023 року вони звернулися до нотаріуса м. Кокшетау Акмолінської області Республіки Казахстан Саурбаєвої Л.В., де написали заяви про прийняття спадщини батька, які вона засвідчила, а 27 січня 2023 року направили їх поштою на адресу приватного нотаріуса Вольвач А.В., яка за цими заявами 23 лютого 2023 року відкрила спадкову справу.
Таким чином, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року із внесеними до неї змінами, фактично вони подали заяви про прийняття спадщини протягом встановленого даною постановою 10-місячного строку, оскільки, як їм пояснила нотаріус, днем подачі заяв вважається день їх оформлення у нотаріуса за місцем їхнього проживання, тобто 26 січня 2023 року.
Коли про те, що вони подали заяви про прийняття спадщини батька стало відомо їх сестрі ОСОБА_1 , наскільки відомо позивачам, зі слів нотаріуса, вона спочатку також подала заяву про прийняття спадщини, в якій погодилась включити і їх в число спадкоємців батька. Але, як позивачам знову ж таки стало відомо з повідомлення нотаріуса, вже після відкриття спадкової справи за фактом смерті їхнього батька, ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Постановою Верховного Суду по справі № 676/47/21, яка була оприлюднена тільки 31 січня 2023 року, постанова КМУ № 164 від 28 лютого 2022 року разом із внесеними до неї змінами, була визнана недійсною.        
І хоча позивачі подали заяви про прийняття спадщини 26 січня 2023 року, тобто до оприлюднення вищевказаного рішення Верховного Суду, воно поставило під сумнів законність цих заяв.
Це і стало причиною звернення позивачів до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вважають, що вони як і ОСОБА_1 є спадкоємцями батька першої черги і мають право на отримання його спадщини, а неподання ними заяв про прийняття спадщини у 6-місячний строк відбулося з поважних причин, а саме, з однієї сторони воєнних дій на території України, які унеможливили для них приїзд до м. Суми і подача таких заяв безпосередньо за місцем відкриття спадщини батька, а з іншої сторони у зв`язку із змінами законодавства в Україні, які вони не могли передбачити.
Оскільки заяви про прийняття спадщини їхнього батька ними вже подані 26 січня 2023 року і більш того, на їх підставі нотаріусом вже відкрита спадкова справа, вважають, що додатковий строк повинен бути встановлений з 30 вересня 2022 року по 26 січня 2023 року, тобто з дня закінчення 6-місячного строку по день написання ними заяв нотаріусу про прийняття спадщини.
Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять визнати поважними причини пропуску ними 6-місячного строку для прийняття спадщини їх батька ОСОБА_4 , передбаченого ст. 1270 ЦК України та встановити їм додатковий строк, а саме з 30 вересня 2022 року до 26 січня 2023 року у зв`язку з пропуском вказаного строку з поважних причин.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2024 року, з урахуванням ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2024 року про виправлення описки, у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника – адвоката Сапіча В.М. до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп., тобто по 2500 грн 00 коп. з кожного.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції шляхом зміни його мотивувальної частини в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Апеляційну скаргу мотивує тим, що нормами ст. 1272 ЦК України передбачено два взаємовиключних механізми надання можливості спадкоємцю, який пропустив строки прийняття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини. Обрання конкретного механізму залежить не від позиції приватного нотаріуса, а від позиції спадкоємця, який прийняв спадщину своєчасно. Відтак, думка приватного нотаріуса щодо поважності пропуску позивачами строків прийняття спадщини не має жодного правового значення, а тому висновки суду про те, що пропуск визначеного строку для прийняття спадщини приватний нотаріус вважав поважним, є абсолютно помилковими.
Зазначає, що в оскаржуваному рішенні суду відсутні висновки щодо відхилення її доводів про те, що позивачі не довели наявності поважних, у розумінні ст. 1272 ЦК України, причин пропуску строків на прийняття спадщини. 
Вважає, що позивачами не доведено існування об`єктивних та неподоланих перешкод для прийняття спадщини у встановлений законом строк, а отже не довели, що пропуск строку відбувся з поважних причин. Пропуск позивачами строків прийняття спадщини мав місце у зв`язку з тим, що позивачі понад 10 років взагалі не цікавилися життям батька та не знали порядку прийняття спадщини, що не можна віднести до поважних причин пропуску строків.
Крім того наголошує на тому, що при своєчасному зверненні позивачів на їх же батьківщині, в Республіці Казахстан, за кваліфікованою юридичною допомогою до адвоката, нотаріуса або до консула України, вони б отримали консультації щодо строків та порядку прийняття спадщини в Україні відповідно до положень цивільного законодавства.
Вказує, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності, як елемента верховенства права, та є незаконним втручанням у права спадкоємця, який прийняв спадщину у передбаченому законом порядку. Отже, висновки суду і в тій частині, що прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», начебто, унеможливило своєчасне звернення позивачів до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і підтверджує поважність причин пропуску строку такого звернення, є помилковими та незаконними.
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, учасниками справи подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_4 (а.с. 74).
Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме, що померлий є його батьком підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 (а.с. 75).
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме, що померлий є її батьком підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_5 (а.с. 68, на звороті). Зміна прізвища позивачки з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 69, на звороті).
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а саме, що померлий є її батьком підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 73). Зміна прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_8 підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.73, на звороті).
На момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 93).
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 93, 95).
26 січня 2023 року до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сумської області Вольвач А.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_4 звернулися позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказані заяви засвідчені нотаріусом м. Кокшетау Акмолінської області Республіки Казахстан Саурбаєвою Л.В. за реєстровими № 142, 143 (а.с. 5, 6)
На підставі заяв позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заведено спадкову справу 01/2023 (а.с. 63-77), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 71593220 від 23 лютого 2023 року (а.с. 70, на звороті).
Листами від 23 лютого 2023 року №№ 33/02-14 с/с 01/2023, 34/02-14 с/с 01/2023 приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. повідомила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що 23 лютого 2023 року нею отримано їхні заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька – ОСОБА_4 , а також роз`яснено зміст ст. 1268-1270, 1272-1273 ЦК України, згідно якої термін для прийняття спадщини складає шість місяців, та п. 3 Постанови КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» № 164 від 28 лютого 2022 року зі змінами, згідно якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці (а.с. 7, 8, 72).
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №71593169 від 23 лютого 2023 року заповіти від імені померлого ОСОБА_4 не посвідчувались (а.с.66, на звороті). 
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71593180 від 23 лютого 2023 року спадкова справа не заводилась (а.с. 67).
15 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 за законом шляхом сумісного проживання з померлим, яка була зареєстрована в Книгу обліку і реєстрації спадкових справ - пнз № 14 від 15 березня 2023 року. 
Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 1268-1270, 1272-1273 ЦК України, згідно якої термін для прийняття спадщини складає шість місяців, та п. 3 Постанови КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» № 164 від 28 лютого 2022 року зі змінами, згідно якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці (а.с. 72, на звороті).
20 березня 2023 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. заяву з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину за законом іншим спадкоємцям, так як вона буде звертатись до суду (а.с. 75, на звороті).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки за їх заявами після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 01/2023, що вказує на те, що пропуск визначеного строку для прийняття спадщини нотаріус вважав поважним. Суд також дійшов висновку, що обраний позивачами спосіб захисту у виді визнання поважними причин пропуску строку для прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК України, та встановлення додаткового строку з 30 вересня 2022 року до 26 січня 2023 року не відповідає вимогам ст.1272 ЦК України, оскільки вказана норма закону передбачає можливість суду визначити додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що має бути визначено в резолютивній частині рішення, а не зазначення конкретного періоду, в межах якого відбулася зазначена подія у виді звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відомим є той факт, що активні бойові дії на території України, широкомасштабний наступ військ агресора на територію України, зумовили перебої в роботі ряду органів влади, в тому числі органів нотаріату. 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято  № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Постановою Кабінету Міністрів України № 480 від 19 квітня 2022 року, яка набрала чинності 28 квітня 2022 року, внесено зміни до вищевказаної постанови № 164 від 28 лютого 2022 року, викладено її в редакції, п. 3 якої передбачав, що «Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».
В подальшому, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 719 від 24 червня 2022 року, п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року, був викладений у наступній редакції «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».
На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року, яка набрала чинності 23 травня 2023 року, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України и № 164 від 28 лютого 2022 року, а саме виключено п. 3 вказаної постанови.
Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).
Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).
Таким правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року по справі № 676/47/21.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»  від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в обґрунтування поважності причин пропуску для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 посилалися на те, що вони в установлений законом строк, не подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважали, що діють норми постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в частині зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час воєнного стану.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вказані обставини унеможливили своєчасне, протягом шести місяців після смерті спадкодавця, звернення позивачів до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і підтверджують поважність причин пропуску строку такого звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Як убачається з матеріалів справи, позивачі 26 січня 2023 року шляхом звернення до нотаріуса м. Кокшетау Акмолинської області Республіки Казахстан звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Саме за заявою позивачів, які були зареєстровані в журналі реєстрації вхідних документів та в Книгу обліку і реєстрації спадкових справ, була заведена спадкова справа № 01/2023.
Приватним нотаріусом не приймалася постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску позивачами строку на прийняття спадщини, а тому і права позивачів на подання ними заяв про прийняття спадщини після смерті батька, на час звернення з позовом до суду і на час ухвалення оскаржуваного рішення , не є порушеними.
Отже, за встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини.
Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав зміни оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
РішенняЗарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2024 рокув оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 6 лютого 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова