УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 січня 2025 року
м. Київ
справа № 638/8184/19
провадження № 51-32 ск 25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевірила касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року і
встановила:
Як убачається з матеріалів за касаційною скаргою та наявних у Верховному Суді даних, Харківський апеляційний суд 26 грудня 2024 року, керуючись ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), відмовив у  задоволенні заяви ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження № 12019220480001430 із Дзержинського районного суду м. Харкова до іншого.
Обвинувачений, заперечуючи законність згаданої ухвали, порушує питання про її перевірку в порядку касаційної процедури.
Дослідивши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Норми КПК установлюють, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, котре складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 1 ст. 1 КПК).
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у визначених законом випадках.
Відповідно до Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і  статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції в  порядку, встановленому процесуальним законом (п. 1 ч. 2 ст. 36). Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись принципом верховенства права (ст. 48). Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст. 14).
Провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за правилами гл. 32 КПК. У цій главі міститься норма процесуального права, котра встановлює вичерпний перелік судових рішень, що належать до предмета перевірки в порядку касаційної процедури. Конкретне унормування предмета ревізії суду касаційної інстанції є втіленням принципу юридичної визначеності.
За правилами ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в  апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас норми процесуального права, які регулюють питання направлення кримінального провадження з одного суду до іншого не відображають положень щодо можливості оскарження судового рішення за результатами розгляду такого питання. Крім того, за приписами ч. 5 ст. 34 вказаного Кодексу спори про підсудність не допускаються. 
Таким чином, ухвала апеляційного суду від 26 грудня 2024 року, якою відмовлено ОСОБА_4 у зміні територіальної підсудності його справи не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. А тому, ураховуючи наведені положення Конституції України та імперативність приписів ч. 2 ст. 424 КПК, зазначена ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Тому колегія суддів вважає, що необхідно відмовити у відкритті провадження за  касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                          ОСОБА_3