ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 грудня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/6799/23
Головуючий у першій інстанції – Лібстер А. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1375/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.
    
сторони:
позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Лібстера А.С. від 13 листопада 2023 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,
                                    
                     В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду даним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування у розмірі 35 337,40 грн. Позивач також стави питання про стягнення з відповідача  на  свою  користь  суму  сплаченого  судового  збору за подання позовної заяви  у  розмірі 2 684 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову Моторне (транспортне) страхове бюро України зазначало, що 11.08.2021 року о 13-00 год. у м.Чернігові на перехресті проспекту Миру та вулиці Магістратська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ”FORD” (номерний знак НОМЕР_1 ), яким керував відповідач ОСОБА_1 , та ”OPEL” (номерний знак НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_2 . Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2021 року у справі №751/6025/21, ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні  правопорушення. Станом на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність  власника  автомобіля  ”OPEL”  (номерний   знак НОМЕР_2 ),    була        застрахована       за       договором      обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АР/5467422). ОСОБА_3 , яка керувала даним автомобілем під час вчинення вказаної вище ДТП, своєчасно звернулася до позивача із повідомленням про ДТП від 11.08.2021 року та із заявою про виплату страхового відшкодування від 11.08.2021 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 33 644 (тридцять три тисячі шістсот сорок чотири) грн. 52 коп. Загальний розмір витрат МТСБУ, з урахуванням витрат  на  послуги  аварійного  комісара  -  1 692 грн. 88 коп., становить: 35 337,40 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем внаслідок ДТП збитки у розмірі 33 644,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1105959 від 23.102021 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 692, 88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1105116 від 28.09.2021 року. Із посиланням на статтю 41 Закону України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, статті: 1191, 1166 ЦК України, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 35 337,40 грн. Також позивач ставив питання про стягнення із відповідача  на  його  користь  суми  сплаченого  судового  збору у розмірі 2 684 грн. 

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.11.2023 року позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 35 337 грн. 40 коп. на відшкодування регламентної виплати, 1 482 грн. 89 коп. витрат, пов`язаних із встановленням вартості відновлювального ремонту, та 2 684 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 13.11.2023 року є незаконним через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не винен в спричиненні шкоди, завданої власнику автомобіля ”OPЕL” (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 . Апелянт вказує, що і в позовній заяві, i в рішенні суду невірно зазначений водій транспортного засобу ”OPEL” (номерний знак НОМЕР_4 ). 11.08.2021 року о 13-00 год. у м.Чернігові на перехресті проспекту Миру та вулиці Магістратська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ”FORD” (номерний знак НОМЕР_5 ), яким керував ОСОБА_1 та ”ОРEL” (номерний знак НОМЕР_6 ), яким керувала ОСОБА_3 . За доводами апелянта, суд першої інстанції не врахував, що відповідач не визнає свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, він не був присутній у Новозаводському районному суді м.Чернігова, під час розгляду справи №751/6025/21 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апелянт стверджує, що у травні 2024 року ним була оскаржена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. 21.06.2024 року ухвалою Чернігівського апеляційного суду ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпAП. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не врахував, що пошкодження автомобіля ”ОРEL” сталися не внаслідок дій ОСОБА_1 , а внаслідок того, що після оформлення ДТП водій автомобіля ”OPEL”, рухаючись заднім ходом, вдарила його автомобіль, від чого стались пошкодження її автомобіля, тобто, ушкодження автомобіля ”OPEL” стались від дій водія ОСОБА_3 цього автомобіля. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не були заслухані показання, як свідків, ОСОБА_3 та поліцейського, який складав адміністративний протокол щодо вчинення ДТП.  Апелянт зміг заявити клопотання про допит свідків лише коли звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 13.11.2023 року, проте, судом першої інстанції не були допитані свідки, не враховано доказів відеозапису, який було приєднано до заяви про перегляд заочного рішення суду від 13.11.2023 року, що позбавило апелянта права на  належний судовий розгляд справи. 

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31.07.2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року, залишено без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване заочне рішення суду першої інстанції від 13.11.2023року.  

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Чікова Т.А. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.   

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник позивача МТСБУ - адвокат Сечко С.В. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, у зв`язку із її безпідставністю.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився. 
Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2021 року, ОСОБА_1 11.08.2021 року о 13 год. 00 хв., в м.Чернігові на перехресті проспекту Миру та вул. Магістратська керував автомобілем ”Ford Explorer”, д.н.з. НОМЕР_1 , та відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем ”Opel Zafira”, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих осіб немає. У даній постанові суду зазначено: ’’… ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав. При цьому пояснив, що коли вони роз`їжджались після ДТП, інша учасниця події, рухаючись заднім ходом, вдарила його автомобіль.’’ Згідно постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. (а.с.4-5). 

Згідно даних перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на транспортний засіб з номером НОМЕР_1 , станом на 11.08.2021 року поліс відсутній (а.с.6).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля ”Opel Zafira”, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с.11).

Як вбачається із полісу №АР-5467422 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником ОСОБА_2 у Акціонерному товаристві ”Страхова компанія ”Мега-Гарант” застрахований транспортний засіб ”Opel Zafira’’, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.10).

09.09.2021 року ОСОБА_3 подала до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про здійснення страхового відшкодування (а.с.7-9). 

Відповідно до висновку №216 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 21.09.2021 року (експерт автотоварознавець ОСОБА_4 ), вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового ”Opel Zafira”, реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 11.08.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, включно з сумою ПДВ у вартості робіт, ремонтних матеріалів та складників, станом цін на дату огляду - 23.08.2021 року, складає: 40 373,42 грн. (а.с.12-25).

Відповідно до платіжної інструкції №1105959 від 23.10.2021 року платником МТСБУ здійснено виплату ОСОБА_2 у розмірі 33 644,52 грн. Оплату послуг аварійного комісара (експерта) ФОП ОСОБА_4 по справі №78297, у розмірі 1 692,88 грн. здійснено на підставі платіжної інструкції №1105113 від 28.09.2021 року (а.с.27,28).

Згідно з наказом, Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило страхове відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 33 644,52 грн. ОСОБА_2 (а.с.26). Розмір завданих позивачу збитків не перевищує страхового ліміту.

Як вбачається із оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 13.11.2023 року, задовольняючи позов МТСБУ, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 , винний у ДТП, керував транспортним засобом не застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність, на день пред`явлення позову в добровільному порядку кошти, сплачені позивачем потерпілому ОСОБА_2 , не відшкодував, тому на підставі ч.1 статті 1191 ЦК України позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у загальному розмірі 35 337 грн. 40 коп., та судовий збір. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 13.11.2023 року суду є незаконним через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, і тому підлягає скасуванню, не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 13.11.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. 

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не винен в спричиненні шкоди, завданої власнику автомобіля ”OPЕL” (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 . Апелянт вказує, що і в позовній заяві, i в рішенні суду невірно зазначений водій транспортного засобу ”OPEL” (номерний знак НОМЕР_4 ). 11.08.2021 року о 13-00 год. у м.Чернігові на перехресті проспекту Миру та вулиці Магістратська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ”FORD” (номерний знак НОМЕР_5 ), яким керував ОСОБА_1 та ”ОРEL” (номерний знак НОМЕР_6 ), яким керувала ОСОБА_3 . За доводами апелянта, суд першої інстанції не врахував, що відповідач не визнає свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, він не був присутній у Новозаводському районному суді м.Чернігова, під час розгляду справи №751/6025/21 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апелянт стверджує, що у травні 2024 року ним була оскаржена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. 21.06.2024 року ухвалою Чернігівського апеляційного суду ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпAП. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не врахував, що пошкодження автомобіля ”ОРEL” сталися не внаслідок дій ОСОБА_1 , а внаслідок того, що після оформлення ДТП водій автомобіля ”OPEL”, рухаючись заднім ходом, вдарила його автомобіль, від чого стались пошкодження її автомобіля, тобто, ушкодження автомобіля ”OPEL” стались від дій водія ОСОБА_3 цього автомобіля.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 13.11.2023 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 41 Закону України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння  транспортним     засобом,     власник    якого     не    застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 даного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті: 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з  регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Закон України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 15.03.2021 року у справі №718/927/20-ц, провадження №61-19433св20.

З огляду на викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши вищенаведені положення законодавства, дійшов правильного висновку про те, що МТСБУ, в силу вимог   статті   41   Закону   України   ”Про   обов`язкове   страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, здійснило 23.10.2021 року регламентну виплату потерпілій у ДТП особі. Відповідач ОСОБА_1 на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується даними перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, згідно яких на транспортний засіб з номером НОМЕР_1 , станом на 11.08.2021 року, поліс відсутній (а.с.6). Вина відповідача встановлена постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2021 року, яка набрала законної сили, і тому МТСБУ має право зворотної вимоги, у порядку частини першої статті 1191 ЦК України.

Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не визнає свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, він не був присутній у Новозаводському районному суді міста Чернігова під час розгляду справи №751/6025/21 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, зазначені доводи апелянта спростовуються наявними у справі доказами. Так, зокрема, у тексті постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2021 року у справі №751/6025/21, яка є чинною, судом зазначено, що ОСОБА_1 11.08.2021 року о 13 год. 00 хв. в м.Чернігові на перехресті проспекту Миру та вул. Магістратська керував автомобілем ”Ford Explorer”, д.н.з. НОМЕР_1 , та відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем ”Opel Zafira”, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих осіб немає. Судом вказано: ’’… ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав. При цьому пояснив, що коли вони роз`їжджались після ДТП, інша учасниця події, рухаючись заднім ходом, вдарила його автомобіль.’’

Належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, на спростування зазначених вище обставин, стороною відповідача суду не надано, отже, вказані обставини не є спростованими.  

Посилання відповідача ОСОБА_1 , як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду даної справи на те, що пошкодження автомобіля ”ОРEL” сталися не внаслідок його дій, а внаслідок того, що після оформлення ДТП водій автомобіля ”OPEL”, рухаючись заднім ходом, вдарила його автомобіль, від чого настали пошкодження її автомобіля, тобто, як стверджує відповідач, ушкодження автомобіля ”OPEL” стались від дій водія цього автомобіля, також належними та допустимими доказами не підтверджено. 

Доводи апеляційної скарги відносно того, що вказані вище обставини могли б підтвердити свідки: ОСОБА_3 , яка під час ДТП керувала автомобілем ”ОРEL”, та поліцейський Величковський В.А., який складав адміністративний протокол щодо вчинення ДТП, але суд першої інстанції їх не допитав, та не дослідив наданий стороною відповідача, в якості доказу відеозапис, не можуть бути підставами для відмови у задоволенні вимог заявленого Моторним (транспортним) страховим бюро України позову.
   
З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

В нормах цивільного процесуального права сформульоване правило допустимості засобів доказування - вимоги до форми, в якій втілюється інформація, що надалі буде вважатися доказом. Допустимість може розглядатися в широкому сенсі та у вузькому.

В першому випадку йдеться про те, що повинна дотримуватися вимога про отримання інформації лише з визначених у Законі засобів доказування та із дотриманням встановленого порядку. Зокрема, у ч.1 статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням встановленого законом порядку.

Якщо розглядати допустимість у вузькому сенсі, то йдеться про використання лише певних засобів доказування з числа передбачених законом (позитивна допустимість) або неможливість використання певних засобів доказів (негативна допустимість). Зокрема, ч.2 статті 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб.
До протоколу додаються:
схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;
пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);
показання технічних приладів (у разі їх наявності);
показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);
інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі (пункт 1 розділу ІХ Інструкції).

Таким чином, допустимим доказом стосовно обставин ДТП, є протокол про адміністративне правопорушення, в якому мають бути зазначені вказані вище обставини ДТП. 

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. 

За даних обставин, доводи апеляційної скарги відносно того, що при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 13.11.2023 року судом першої інстанції не були допитані свідки ОСОБА_3 та поліцейський ОСОБА_5 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, а також відносно того, що судом першої інстанції не враховано наданий відповідачем доказ (відеозапис), приєднаний до заяви про перегляд заочного рішення суду від 13.11.2023 року, не можуть бути підставами для відмови у задоволенні вимог заявленого до ОСОБА_1 позову.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі письмових доказів та норм права, які регламентують спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку у заочному рішенні від 13.11.2023 року про стягнення із відповідача на користь позивача суми сплаченого майнового відшкодування, у загальному розмірі 35 337 грн. 40 коп. 

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що у резолютивній частині заочного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року судом першої інстанції зазначено, що з ОСОБА_1 на користь  Моторного  (транспортного)  страхового  бюро  України   підлягає стягненню  сума  сплаченого  майнового  відшкодування  в   розмірі  35 337 грн. 40 коп. на відшкодування регламентної виплати, 1 482 грн. 89 коп. витрат, пов`язаних із встановленням вартості відновлювального ремонту, та 2 684 грн. судового збору. 

Відповідно до приписів ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із вимог позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с.1-2), і вказана обставина підтверджена поясненнями представника позивача у судовому засіданні апеляційного суду, позивач не заявляв вимог до відповідача про стягнення 1 482 грн. 89 коп. витрат, пов`язаних із встановленням вартості відновлювального ремонту. Стягнувши з відповідача вказану суму на користь позивача, суд першої інстанції фактично стягнув з відповідача суму витрат, яка не заявлялася до стягнення позивачем, чим порушено приписи ч.1 статті 13 ЦПК України. 

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року, змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:
’’Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 35 337 (тридцять п`ять тисяч триста тридцять сім) грн.  40  коп.  на  відшкодування  регламентної  виплати, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. судового збору.’’ 

В іншій частині заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2023 року, необхідно залишити без змін.

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_7 , дата видачі: 14.12.2023 року (а.с.70), ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Приймаючи до уваги дату видачі даного посвідчення, у хронологічному розумінні, відсутні підстави для зміни заочного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року, в частині розподілу судових витрат між сторонами.     

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 

Заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2023 року, змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:
’’Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 35 337 (тридцять п`ять тисяч триста тридцять сім) грн.  40  коп.  на  відшкодування  регламентної  виплати, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. судового збору.’’ 

В іншій частині заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
  
Дата складення повної постанови - 26.12.2024 року.

Головуючий:                                                 Судді: