КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                            _____________________________________
Справа  № 752/23849/24
Апеляційне провадження
 № 33/824/1833/2025                                                                                                                                                                                                                                                                                            
ПОСТАНОВА
                                                                       
7 березня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вивчивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мидзки Романа Володимировича на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 6 грудня 2024 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                                             встановив:
 
постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 6 грудня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
18 лютого 2025 року представник іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 - адвокат Мидзка Р.В. направив до Голосіївського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на вказану постанову судді, яка надійшла до Київського апеляційного суду разом з матеріалами справи 3 березня 2025 року.
У поданій апеляційній скарзі адвокат Мидзка Р.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 6 грудня 2024 року, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , який не був присутній у судовому засіданні, отримав 24 грудня 2024 року через представника.
Адвокат Мидзка Р.В. зазначає, що 27 грудня 2024 року ними було подано апеляційну скаргу до Голосіївського районного суду міста Києва, однак 3 лютого 2025 року з Єдиного реєстру судових рішень він з`ясував, що 23 січня 2025 року суддею Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку відсутністю в матеріалах справи належних документів, які підтверджують його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 у даній справі.
Адвокат Мидзка Р.В. посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18, та стверджує, що апеляційний суд безпідставно не врахував, що ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката, при цьому надання договору про правову допомогу, його копії або витягу разом з ордером з метою перевірки обсягу повноважень адвоката є недоцільним та проявом надмірного формалізму.
Вивчивши матеріали справи та оцінивши доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, вважаю, що клопотання адвоката Мидзки Р.В. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 6 грудня 2024 року закінчився 16 грудня 2024 року.
ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, хоча і повідомлявся про день, час та місце судового розгляду засобами телефонного зв`язку, які сам вказав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2024 року адвокат Мидзка Р.В. подав до Голосіївського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на постанову судді від 6 грудня 2024 року, яка постановою судді Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року повернута адвокату Мидзці Р.В. у зв`язку із недотриманням ним положень ч. 2 ст. 271 КУпАП.
Зазначена постанова судді була мотивована тим, що адвокат Мидзка Р.В. до апеляційної скарги не надав, а в матеріалах справи відсутній витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій, як представника ОСОБА_1 
4 лютого 2025 року адвокат Мидзка Р.В. повторно подав до Голосіївського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на постанову судді від 6 грудня 2024 року, яка постановою судді Київського апеляційного суду від 14 лютого 2025 року також повернута адвокату Мидзці Р.В.
Дана постанова мотивована тим, що повноваження адвоката Мидзки Р.В. не підтверджені належним чином, оскільки до апеляційної скарги додано роздруківку договору, зі змісту якої неможливо встановити між якими особами такий договір було укладено, підставу укладення договору та інше.   
Звертаючись до суду з даною апеляційною скаргою та заявляючи про поновлення строку на подання апеляційної скарги, адвокатом Мидзкою Р.В. була надана копія договору про надання правничої допомоги № 27/24, який укладено з ОСОБА_1 26 грудня 2024 року. 
Згідно ч. 2 ст. 271 КУпАП повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.
Посилання адвоката Мидзки Р.В. на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18, є нерелевантним до даних правовідносин, оскільки у зазначеній постанові мова йде про підтвердження повноважень у справі, що розглядалась в порядку адміністративного судочинства, так як Кодексом адміністративного судочинства України надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером не передбачалось.
За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
Отже, посилання адвоката Мидзки Р.В. на те, що подану ним 27 грудня 2024 року апеляційну скаргу було необґрунтовано повернуто апеляційним судом через ненадання належних документів на підтвердження його повноважень, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на подання апеляційної скарги, адвокат, як фахівець у галузі права, повинен знати норми КУпАП, які визначають документи, які підтверджують повноваження захисника, та дотримуватися їх при здійсненні повноважень представника. 
Враховуючи викладене, повернення апеляційної скарги, поданої адвокатом Мидзкою Р.В. 27 грудня 2024 року, у зв`язку з ненаданням належних документів на підтвердження його повноважень, не може бути беззаперечною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Інших підстав для поновлення пропущеного строку адвокатом Мидзкою Р.В. не наведено.
Оцінивши доводи клопотання  адвоката Мидзки Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що  відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску адвокатом Мидзкою Р.В. строку на апеляційне оскарження, оскільки поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку апеляційного оскарження, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі. Однак, наведені  у  клопотанні  адвоката обставини не мають ознак об`єктивних істотних перешкод для вчасної реалізації процесуальних прав, відповідно, підстав для поновлення цього строку не  вбачаю.
 Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню представнику ОСОБА_1 - адвокату Мидзці Р.В.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
 
постановив:
 
відмовити представнику ОСОБА_1 - адвокату Мидзці Роману Володимировичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 6 грудня 2024 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2  за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Апеляційну скаргу повернути адвокату Мидзці Роману Володимировичу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                   І.М. Рейнарт