П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р. Категорія 111020300	м. Одеса	Справа № 420/21592/24	
Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

при секретарі	Вишневській А.В.	

за участю сторін:	 	
представник відповідача	Дударенко С.В. (адвокат; ордер)	
 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеської області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу в розмірі 64 325,00 грн., -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу в розмірі 64 325,00 грн, мотивуючи його тим, що станом на момент подачі позову, відповідно до довідки про суми податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості становить 64 325,00 грн. Як вказує позивач, заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:  нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року на загальну суму 30 876,00 грн.; нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року на загальну суму 33 449,00 грн. Таким чином, враховуючи те, що несплата коштів до бюджету завдає шкоди інтересам держави, позивач просить стягнути суму податкового боргу в загальному розмірі 64 325,00 грн.        
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 64 325,00 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на бюджетний рахунок UA298999980314070512000015744, отримувач     ГУК в Одеській області/Одеська міська     ТГ/18010300, код ЄДРПОУ 37607526, банк отримувача     Казначейство України.   
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-платник податків ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що він не є власником об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 514.6 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Стосовно реєстрації нежитлових приміщень, триває кримінальна справа за №523/5446/19 по кримінальному провадженню за №42019162040000001 від 02.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365-2 ч.І КК України. Окрім того слід зазначити, що податкову вимогу №0108492-1304-1554 від 29.10.2021 року відповідач взагалі не отримував та в рекомендованому повідомленні про вручення стоїть не його підпис та не його адреса реєстрації.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), є платником податків та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області.   
Згідно відомостей наданих Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .         
Відповідно до розрахунку заборгованості, довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості становить 64 325,00 грн.   
Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:
- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року на загальну суму 30 876,00 грн. (а.с.17);
- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року на загальну суму 33 449,00 грн. (а.с.14)
Згідно податкової вимоги №0108492-1304-1554 від 29.10.2021 року за відповідачем рахується податковий борг у сумі 22279,08 грн.                               
Податкова вимога №0108492-1304-1554 від 29.10.2021 року, відповідачем не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому - є узгодженою, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.                                       
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що беручи до уваги, що відповідачем доказів погашення податкового боргу у сумі 64 325,00 грн. суду не надано, позов Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.  
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – ПК України).
Відповідно до п.14.1.137 ст.14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.
Згідно п.15.1. ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Пунктом 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.54.1. ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.56.11. ст.56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно п.57.1. ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Правовими положенням пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).
Підпунктом 14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Пунктом 59.5 ст.59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. 
Джерела погашення податкового боргу платника податку визначені нормами ст.87 ПК України. Крім того, в силу приписів п.87.9 ст.87 цього Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст.95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Підпунктом 20.1.34. п.20.1 ст.20 ПК України визначено право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.
Відповідно до абз.1 п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з п.95.4 ст.95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже, нормами  Податкового кодексу України  встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.
За висновками Верховного Суду, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 року у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 року у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 року у справі №160/7345/20 та інших.
Верховний Суд також звертав увагу на те, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій  статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, та в межах позовних вимог.
Таким чином в ході розгляду справи за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податків заборгованості по податках та зборах, суд не може надавати оцінку правомірності нарахування податкового зобов`язання, зокрема, згідно податкових повідомлень-рішень,  у зв`язку з несплатою якого виникла податкова заборгованість.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року та від 04 березня 2025 року було витребувано у Головного управління ДПС в Одеської області копії податкових повідомлень-рішень №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року та №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року, докази направлення та отримання ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року та №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року, витяг з реєстру нерухомого майна, щодо майна зареєстрованого за ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по об`єктам нерухомості зареєстрованими за ОСОБА_1 .
На виконання ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду позивачем було надано до суду копії податкових повідомлень-рішень №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року та №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року, докази направлення та отримання ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року та №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року, розрахунок заборгованості податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по об`єктам нерухомості зареєстрованими за ОСОБА_1 .
Надаючи оцінку наявності підстав для стягнення в даному випадку з відповідача податкового боргу, колегія суддів зазначає, що заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:
- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року на загальну суму 30 876,00 грн.;
- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року на загальну суму 33 449,00 грн.
Податкові повідомлення-рішення від №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року та №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року направлялись на адресу відповідача та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення були вручені відповідачу 27.07.2022 та 31.03.2023 року відповідно, про що свідчать матеріали справи.
Податкова вимога №0108492-1304-1554 від 29.10.2021 року направлялась на адресу: АДРЕСА_3 та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була вручена відповідачу - 13.11.2021.
Відповідно до відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС Україні в Одеській області наданій на запит суду першої інстанції відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта, що він не отримував та в рекомендованому повідомленні про вручення стоїть не його підпис та не його адреса реєстрації.
Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень №0152994-2403-1554 від 24.06.2022 року  та №0047434-2407-1554 від 23.03.2023 року суду не надано.
Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта, що він не є власником об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 514.6 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було дотримано визначені  Податковим кодексом України  умови, які передують зверненню контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу.  
Таким чином, беручи до уваги, що відповідачем доказів погашення податкового боргу у сумі 64 325,00 грн. суду не надано, позов Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року по справі № 420/21592/24, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    
Повний текст Постанови складено – 19 березня 2025 року.

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький