У Х В А Л А
 
05 березня 2025 року
м. Київ
справа № 385/823/24
провадження № 61-2489ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., 
Фаловської І. М., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області 
від 01 жовтня 2024 року, додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» про стягнення збитків,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» (далі - ПСП «Нива») про стягнення збитків у розмірі 707 212,74 грн.
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області 
від 01 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ПСП «Нива» на користь ОСОБА_1 збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 214 325,36 грн, заподіяної внаслідок істотних перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 2,8875 га, кадастровий номер 3521186800:02:000:2270, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хащуватської сільської ради, Голованівського району Кіровоградської області.
Додатковим рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року стягнуто з ПСП «Нива» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 197 05,09 грн.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу ПСП «Нива» задоволено. Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року та додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
13 лютого 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга від представника ОСОБА_1 - адвоката Пузир В. О. на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року, додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2025 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року.
25 лютого 2025 року  ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року, додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2025 року.
Отже, касаційна скарга на ті ж самі рішення суду подана вдруге.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
У справі «Дія 97» проти України» (заява № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (Kanye de Honji v. Spain), заява № 55782/00, п. 36, 
ECHR 2002-VIII; «Гору проти Греції» (№ 3) (Gorou v. Greece (no. 3)), заява № 21845/03, п. 27, від 22 червня 2006 року; «Михолапа проти Латвії» (Miholapa v. Latvia), зава № 61655/00, п. 24, від 31 травня 2007 року, та «Андрєєва проти Латвії» (Andrejeva v. Latvia) [ВП], заява № 5707/00,                     п. 99, ECHR 2009-...) (пункт 47).
Верховний Суд зазначає, що процесуальні правила (пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України) не дозволяють відкрити касаційне провадження, якщо особі вже відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на це саме судове рішення.
Враховуючи те, що рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року, додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року та постанова Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2025 року вже були предметом касаційного перегляду за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підстав для повторного розгляду касаційної скарги немає. 
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року, додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2025 року у цивільній справі за 
позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» про стягнення збитків.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                В. М. Ігнатенко
                                                                                                       О. М. Ситнік 
                                                                                                            І. М. Фаловська