Справа № 931/969/23 	Головуючий у 1 інстанції: Кідиба Т. О. 	
Провадження № 22-ц/802/1273/24  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 грудня 2024 року                                                 місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») у листопаді 2023 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 22 серпня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (далі – ПАТ «Райффайзен Банк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1167/82/0322661, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом 2600 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму коштів в строк до 22 серпня 2020 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45,0% річних. Позичальник належним чином узяті на себе обов`язки не виконав, загальний розмір заборгованості станом на 28 вересня 2023 року становив 47 479,92 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) – 19 449,16 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 28 030,76 грн. Сторони обумовили позовну давність 70 років. ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за вищевказаним договором від 22 серпня 2016 року на підставі Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, укладеного 10 січня 2023 року з ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу, набуло таке право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F, укладеного 20 вересня 2019 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Просив стягнути зі ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року в розмірі 47 479,92 грн, 2684 грн судового збору, 13 000 грн витрат на правову допомогу.
Заочним рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 22 січня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року в розмірі 47 479,92 грн, з яких: 19 449,16 грн – заборгованість за тілом кредиту, 28 030,76 грн – заборгованість за відсотками, 2684 грн судового збору, 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 06 березня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено, вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному в порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто зі ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року в розмірі 47 479,92 грн, з яких: 19 449,16 грн – заборгованість за тілом кредиту, 28 030,76 грн – заборгованість за відсотками, 2684 грн судового збору, 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 оскаржив зазначене рішення суду. Вказав, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів (банківських виписок, наказів банку про перерахування коштів), чи наявність у нього заборгованості за цим кредитним договором. Вважає, що первісному кредитору було частково повернуто кредитні кошти за кредитним договором від 22 серпня 2016 року. Позивач не зазначив конкретної дати з якої у нього (відповідача) виникла заборгованість, а також суму заборгованості з якої нараховувались відсотки. Нарахування відсотків на суму заборгованості може відбуватися лише в межах строку кредитування, тобто до 22 серпня 2020 року. Вважає, що станом на 20 вересня 2019 року у нього взагалі була відсутня заборгованість або вона становила максимум 4604,38 грн., загальна сума по відсотках становить 206,61 грн. Кредитний договір не відповідає вимогам законодавства. Кредитодавець не повідомив його про відступлення права вимоги за цим кредитним договором. ТОВ «Коллект Центр» не є стороною у зобов`язанні тому не має права стягувати з відповідача будь-які кошти. Просив скасувати рішення Локачинського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року в цій справі, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, або про стягнення зі ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитом: за тілом кредиту - 4604,38 грн, за відсотками – 2604,61 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «Коллект Центр» заперечив вимоги апеляційної скарги. Зазначив, що без укладання додаткових умов, банк може продовжити строк користування кредитом на той самий строк за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. У разі наявності заборгованості за кредитом, строк кредитного договору може бути продовжений без укладання додаткових угод. Кредитна заборгованість нарахована відповідно до умов кредитного договору. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача кредитної заборгованості у заявленому позивачем розмірі, суд першої інстанції виходив з того, що така сума заборгованості підтверджується наявними у матеріалах справи докази і відповідачем її не спростовано. 
Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується частково з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1167/82/0322661, відповідно до якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з поточним лімітом кредиту на дату укладення договору в розмірі 2600 грн до 22 серпня 2020 року, зі сплатою 45% річних процентів за користуванням кредитом. Строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 22 серпня 2016 року та закінчується 22 серпня 2020 року. Договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.
20 вересня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . 
Згідно з розрахунком заборгованості ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року станом на 13 листопада 2019 року становить 19808,83 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 19449,16 грн та 359,67 грн заборгованості за процентами.
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал», як новим кредитором, після укладення договору відступлення, було нараховано відсотки за договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року за період з 13 листопада 2019 року по 09 січня 2023 року за відсотковою ставкою 45% річних в сумі 27 671,09 грн. Станом на 10 січня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 47 479,92 грн, з них – 19 449,16 грн заборгованість за кредитом, 359,67 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення, 27 671,09 грн нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки по дату відступлення ТОВ «Коллект центр».
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може гуртуватись на припущеннях (частини 6 статті 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (статті 76-79 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається наступне. Статтею 3 договору передбачено порядок погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, погашення недозволенного овердрафту. У додатку № 1 до договору, підписаному відповідачем, сторони погодили істотні умови кредитного договору, зокрема суму поточного ліміту кредиту, строк кредиту, розмір щомісячного платежу, процентну ставку за користування кредитними коштами, розмір щомісячно нарахованих процентів за кредитом.
В пункті 6.4 договору зазначено, що клієнт підтверджує, що перед укладенням договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року), що підтверджується підписом клієнта про його ознайомлення з умовами кредитування, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана клієнту інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.
Також перед укладенням договору відповідач звертався до банку із заявою-анкетою на отримання кредиту, в якій просив встановити ліміт кредитування до поточного рахунку, а також зазначила суму ліміту кредитування (2600 грн), строк кредитування (48 місяців).
Таким чином, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений ним у заяві на отримання кредиту та узгоджений сторонами в укладеному договорі, за визначеною процентною ставкою за користування кредитом та надано у користування кредитну картку.
Отже, матеріалами справи підтверджено належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження сторонами відповідних умов надання кредиту (суму ліміту кредитування, строку, процентної ставки за користування кредитом та інші). Підстав вважати кредитний договір таким, що не відповідає вимогам законодавства немає.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів та сплати процентів.
Позивач на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором надав розрахунок заборгованості по картковому рахунку № НОМЕР_1 та виписку про рух коштів по картці № НОМЕР_1 , яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці за період із 05 вересня 2019 року до 22 листопада 2019 року.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пунктів 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 4 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
За пунктом 1. 7 Договору, рахунок клієнта, до якого встановлюється ліміт кредиту – відкритий на умовах Договору банківського обслуговування поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів № 26255232987 / 1136973800 розрахунково-касового обслуговування якого здійснюється банком із застосуванням умов договору банківського обслуговування та Договору; з моменту укладання Договору, схема обслуговування банком карткового рахунку клієнта змінюється із дебетової на дебетово-кредитну. Відповідно до пунктів 1. 8, 3. 4 Договору, погашення процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів в необхідній сумі з карткового рахунку в дату розрахунку процентних платежів, у тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом в рамках встановленого поточного ліміту, заборгованість за кредитом збільшується на суму заборгованості за нарахованими процентами; таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів клієнту, клієнт погашає таку збільшену заборгованість по кредиту в порядку, передбаченому пунктом 3.5 Договору. Рахунок клієнта в банку, відкритий з метою зарахування заробітної плати та здійснення договірного списання (за договором «Банк» - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»).
Надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також розміру заборгованості за кредитом. Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача № НОМЕР_1 , він активно користувався рахунком, здійснював з нього платежі, погашав заборгованість («постійний перерахунок з іншого рахунку, 11Т»). Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості указують на те, що відповідач діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у кредитному договорі від 22 серпня 2016 року, та які прийняті ним. 
Наданий банком розрахунок заборгованості станом на 13 листопада 2019 року є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати автоматичного списання коштів з іншого рахунку в рахунок погашення заборгованості, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Також з розрахунку встановлено, що позичальник після укладення договору від 22 серпня 2016 року тричі змінював кредитний ліміт: 19 серпня 2017 року – з 2600 грн до 3100 грн, 20 квітня 2018 року – з 3100 грн до 13 500 грн, 01 березня 2019 року – з 13 500 грн до 16 800 грн.
Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку №  НОМЕР_1 узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості від 13 листопада 2019 року і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом, яка утворилась станом на 13 листопада 2019 року.
Сторонами у договорі визначено, що погашення заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2016 року здійснюється позичальником виключно шляхом договірного списання коштів з іншого кредитного рахунку, відкритого в банку (первісного кредитора). Підлягають відхиленню твердження відповідача про те, що він здійснював регулярні погашення (05 серпня 2019 року, 12 серпня 2019 року, 25 листопада 2019 року, 23 січня 2020 року) заборгованості саме за кредитним договором від 22 серпня 2016 року шляхом перерахування коштів з належного йому рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 262073196342, оскільки такий спосіб погашення заборгованості за Договором від 22 серпня 2016 року не було обумовлено, а призначення платежу, зазначене в платіжних інструкціях, наданих відповідачем, - «погашення кредиту» не містить у собі конкретизуючих реквізитів кредитного договору, на погашення заборгованості за яким відповідачем спрямовувались такі кошти.
У цій справі досліджується виключно Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року, тому не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність у виписках даних про зарахування сплачених ним коштів в рахунок погашення іншого кредитного договору (№ 014/1167/82/0383290 від 27 лютого 2018 року), хоч і номер рахунку банку, на який такі кошти було сплачено відповідає пункту 1.1.9 Договору від 27 лютого 2018 року. Надані відповідачем докази не спростовують розмір заборгованості за Договором від 22 серпня 2016 року, що утворився станом на 13 листопада 2019 року, за яким заборгованість за дозволеним овердрафтом – 16 800 грн, заборгованість за недозволеним овердрафтом – 2649,16 грн, заборгованість за відсотками – 359,67 грн.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, що включає у себе заборгованість за процентами, що нарахована за період з 13 листопада 2019 року по 09 січня 2023 року в розмірі 27 671,09 грн на залишок заборгованості (дозволеного та недозволеного овердрафту) в розмірі 19 449,16 грн.
Зважаючи на строк кредитування, який за договором від 22 серпня 2016 року становить 48 місяців, підстав для нарахування відсотків за користування кредитом після 22 серпня 2020 року у порядку, встановленому статтею 1048 ЦК України у кредиторів не було.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.
У період з 14 листопада 2019 року по 22 серпня 2020 року (включно) кількість календарних днів становить 283 дні (9 місяців 9 днів). Враховуючи відсоток за користування кредитом, передбачений умовами договору, - 45,0% річних, суму залишку заборгованості (дозволеного та недозволеного овердрафту) - 19 449,16 грн, розмір процентів за користування кредитом за період з 14 листопада 2020 року по 22 серпня 2020 року (включно) становить 6785,81 грн (19 449,16*34,89% (де 34,89% = (283*45)/365). Сума заборгованості, що підлягає стягненню за цим кредитним договором становить 26 594,64 грн, з яких 19 449,16 грн – заборгованість за дозволеним та недозволеним овердрафтом, 7145,48 грн – заборгованість за відсотками за період з 22 серпня 2016 року по 22 серпня 2020 року включно (359,67 грн + 6785,81 грн).
Неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора (постанова Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц).
Рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості (задоволено 56,01% позовних вимог) та, відповідно, розміру судових витрат - судового збору (судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, становить 704,09 грн ((за подання позовної заяви: 2684 * 56,01%) 1503,30 грн – 799,21 грн (за подання апеляційної скарги: 1816,80 * 43,99%)) та розміру витрат на правову допомогу ((7000 * 56,01%) 3920,70 грн).
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року в цій справі змінити.
Стягнути зі ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року в сумі 26 594 (двадцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 64 коп., з яких: 19 449 (дев`ятнадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 16 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 7145 (сім тисяч сто сорок п`ять) гривень 48 коп. – заборгованість за відсотками, а також 704 (сімсот чотири) гривні 09 коп. судового збору, 3920 (три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень 70 коп. витрат на правову допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складене 27 грудня 2024 року.

Головуючий  - суддя

Судді                                        /