У х в а л а
28 січня 2025 року
м. Київ
Справа № 201/11664/23
Провадження № 61-18107ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Гейко Валерій Іванович (далі - адвокат),
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року
у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до скаржника за участю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірини Леонідівни (далі - приватний нотаріус) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування такої реєстрації, припинення відповідного права та
в с т а н о в и в:
1.           У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:
-                  визнати протиправними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса - з державної реєстрації 1 вересня 2023 року права власності скаржника на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира);
-                  скасувати рішення приватного нотаріуса від 1 вересня 2023 року № 69148243 про державну реєстрацію права власності скаржника на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1127633212101);
-                  скасувати державну реєстрацію права власності скаржника на квартиру (запис № 51604241) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
-                  припинити право власності скаржника на квартиру.
2.           24 квітня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив; стягнув зі скаржника на користь позивача 4 831,20 грн судового збору.
3.           13 серпня 2024 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу скаржника залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
4.           26 серпня 2024 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 27982/0/220-24 від 26 серпня 2024 року), у якій просив скасувати ці судові рішення й ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. Обґрунтував так:
-                  апеляційний суд не врахував висновки, сформульовані у постановах:
(1) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 379/818/22, щодо необхідності оцінки доказів у сукупності та кожного окремо, наведення відповідних мотивів прийняття чи відхилення доказів;
(2) Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20, від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц, про необхідність застосування стандартів доказування, принципу змагальності;
(3) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 308/8837/17, від 19 січня 2022 року у справі № 346/4152/20, від 22 березня 2023 року у справі № 592/12956/21, про законність й обґрунтованість судового рішення; 
(4) Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 7 лютого 2018 року у справі № 910/5444/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 грудня 2023 року у справі № 205/8555/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року у справі № 621/2155/20, про те, що у мотивувальній частині судового рішення зазначаються, зокрема, мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу учасника справи, крім випадку, якщо аргумент очевидно не стосується предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; висновки апеляційного суду не повинні бути взаємовиключними, оскільки це перешкодить суду касаційної інстанції визначитись із тим, яким є висновок апеляційного суд щодо правовідносин сторін і норм права, які слід застосувати;
(5) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 405/1117/20 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 грудня 2022 року у справі № 910/2116/21, про необхідність урахування принципу процесуальної рівності сторін;
(6) Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2023 року у справі № 461/3526/22, від 19 жовтня 2022 року у справі № 398/1739/15, від 14 грудня 2022 року у справі № 757/38949/16-ц, від 9 січня 2023 року у справі № 752/9590/16, від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19, щодо права на доступ до правосуддя та на справедливий суд;
(7) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року у справі № 756/15123/18, про те, що належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, вказану в договорі або додатково повідомлену відповідно до умов договору; презумпцію належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання іпотекодержатель може спростувати належними та допустимими доказами в загальному порядку;
(8) Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 715/1788/19, від 22 березня 2023 року у справі № 509/5080/18, від 5 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20, про те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати повідомлення, яке було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання; метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця й інших осіб є доведення до їхнього відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання; тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання;
(9) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17, від 25 липня 2024 року у справі № 500/6150/14, від 8 вересня 2021 року у справі № 727/898/19, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, від 29 вересня 2022 року у справі № 824/293/21, від 25 липня 2024 року у справі № 500/6150/14, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19, про особливості застосування статей 203 і 213 ЦК України щодо змісту договору і його тлумачення;
(10) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2021 року у справі № 718/917/20, від 16 серпня 2023 року у справі № 757/22438/19, про застосування пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час розгляду питання про дотримання процедури відправлення боржнику вимоги про усунення порушення;
(11) Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, про те, що звіт про оцінку майна не створює жодних юридичних наслідків для учасників правовідносин, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності висновки та дії;
(12) Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц, щодо необхідності подання державному реєстратору експертної оцінки предмета іпотеки для державної реєстрації права власності на цей предмет за іпотекодержателем;
(13) Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, про те, що за неможливості встановлення дійсної (ринкової) вартості об`єкта нерухомості, слід визначати ринкову вартість подібного за якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи;
-                  апеляційний суд не врахував, що позивач не довів належними доказами його позовних вимог;
-                  апеляційний суд помилково на користь позивача витлумачив зміст пункту 9.1.17 договору іпотеки (щодо порядку направлення / отримання письмової вимоги про усунення порушення). Презумпція належного повідомлення позивача як іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання в загальному порядку не спростована. Скаржник неодноразово надсилав позивачеві вимоги про усунення порушення, які повернені за «закінченням терміну зберігання». За змістом договору іпотеки ці вимоги вважаються одержаними позивачем (іпотекодавцем /позичальником); датами їхнього одержання є дати повернення поштової кореспонденції відправнику-скаржнику як іпотекодержателю. Очевидним є ухилення позивача від отримання вимог про усунення порушення;
-                  безпідставним є висновок апеляційного суду про те, що у довідці сума боргу вказана у доларах США, а не у гривнях, що унеможливило встановити співмірність боргових зобов`язань із предметом іпотеки. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (статті 192, 524 ЦК України);
-                  апеляційний суд помилково виснував, що, оцінюючи предмет іпотеки, суб`єкт оціночної діяльності допустив порушення, бо не оглянув об`єкт за місцем його розташування. Цей суд не навів норм, згідно з якими оцінювання іпотечного майна має відбуватися з обов`язковим повідомленням іпотекодавця та за обов`язкового фактичного огляду цього майна. Не врахував, що за відсутності позивача в України станом на 31 серпня 2023 року (день складення звіту про оцінку) оглянути квартиру було неможливо. Позивач не надав доказів на спростування вартості предмета іпотеки, визначеної у звіті про оцінку, який надав скаржник. 
5.           2 вересня 2024 року згідно з протоколом передання судової справи раніше визначеному складу суду суддею-доповідачем для розгляду касаційної скарги (вх. № 27982/0/220-24 від 26 серпня 2024 року) визначена суддя ОСОБА_3 , а членами колегії суддів - Ігнатенко В. М. і Фаловська І. М.
6.           24 вересня 2024 року Вища рада правосуддя звільнила у відставку суддю ОСОБА_3 .
7.           8 жовтня 2024 року на підставі службової записки Секретаря Третьої судової палати Фаловської І. М. заступник керівника Апарату Верховного Суду - керівник секретаріату Касаційного цивільного суду Грицик О. Ф. видала розпорядження № 1197/0/226-24, згідно з яким призначила повторний автоматизований розподіл справи № 201/11664/23 за касаційним провадженням № 61-18107ск23. Того ж дня згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями суддею-доповідачем призначили суддю Гудиму Д. А., а членами колегії суддів - Пархоменка П. І. та Краснощокова Є. В.
8.           12 листопада 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного судупостановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржник мав надати: докази надіслання позивачеві копій доданих до касаційної скарги матеріалів; документ про доплату судового збору у розмірі 19 754,24 грн і докази надіслання його копії всім учасникам справи.
9.           20 листопада 2024 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків (вх. № 36492/0/220-24 від 21 листопада 2024 року). До цієї заяви додав копії: 
-                  квитанції ID0349-7234-2317-5221 від 20 листопада 2024 року про доплату 19 754,24 грн судового збору; 
-                  квитанції № 2099301 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету приватного нотаріуса (заяви про усунення недоліків, ордерів про надання правової допомоги, «доказів відправлення документів ОСОБА_2 », «доказів відправлення документів приватному нотаріусу Стаднік І. Л.», квитанції про доплату судового збору); 
-                  опису вкладення у цінний лист від 20 листопада 2024 року № 4900800052942 про надсилання позивачу касаційної скарги, ордера, квитанцій про оплату та доплату судового збору, про надсилання касаційної скарги з додатками приватному нотаріусу, заяви про усунення недоліків; накладної та фіскального чека про оплату за пересилання вказаного поштового відправлення;
-                  опису вкладення у цінний лист від 20 листопада 2024 року № 4900800052934 про надсилання приватному нотаріусу ордера адвоката, заяви про усунення недоліків, квитанції про доплату судового збору; накладної та фіскального чека про оплату за пересилання вказаного поштового відправлення.
10.        Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).
11.        Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У цій скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.     Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірини Леонідівни як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування такої реєстрації, припинення відповідного права.
2.     Витребувати з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/11664/23.
3.           Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко