ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3882/24  Номер провадження 33/814/134/25	Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання  Деркач А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника – адвоката Шевченка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченка С.М., на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 27 вересня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто зі ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у відмові ним від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за таких обставин.
31 березня 2024 року о 21 годині 23 хвилини ОСОБА_1 біля будинку №3 у кварталі 101 м. Кременчук керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці, та відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку.
В апеляційній скарзі адвокат Шевченко С.М. просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 27 вересня 2024 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази по справі та не врахував те, що: поліцією не було надано доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; докази по справі, на підставі яких ухвалено оскаржувану постанову, є недопустимими та недостовірними; направлення ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного сп`яніння було підроблене; ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан названого сп`яніння, просив проводити всі процесуальні та інші дії в присутності його адвоката; поліцейський спочатку повідомив про надання ОСОБА_1 можливості протягом години дочекатись адвоката, але через 20 хвилин ОСОБА_1 було затримано й доставлено до Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області; ОСОБА_1 зазначив поліцейським про те, що він випив 2 пляшки пива вже після його зупинки, а тому дії останнього мають ознаки складу іншого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, але поліцією складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке ним не вчинялось.
У судовому засіданні апеляційного суду:
адвокат Шевченко С.М. просив задовольнити апеляційну скаргу;
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та водночас підтвердив те, що він керував автомобілем за встановлених у постанові місцевого суду обставин, був зупинений поліцією, яка висувала йому вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але зазначив, що не відмовлявся від проходження такого огляду, вживав 2 пляшки пива вже після його зупинки поліцейськими.
Суд апеляційної інстанції заслухав позицію ОСОБА_1 та його представника, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №714536 31 березня 2024 року о 21 годині 23 хвилини ОСОБА_1 біля будинку №3 у кварталі №101 м. Кременчук у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці, та відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку (а.с.1).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, з яких установлено, що 31 березня 2024 року приблизно о 21 годині 23 хвилини ОСОБА_1 біля будинку №3 у кварталі №101 м. Кременчук керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією (зафіксовано як факт руху цього автомобіля, так і керування ним ОСОБА_1 ). При цьому, сам ОСОБА_1 , перебуваючи на місці водія, на запитання поліцейського про те, чому він при зміні напрямку руху не увімкнув показчик поворота підтвердив керування ним ( ОСОБА_1 ) указаним вище транспортним засобом, після чого, незважаючи на заборону поліцейського, проїхав декілька метрів, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 . Затим поліцейським було повідомлено   ОСОБА_1   про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, проте ОСОБА_1 на багаторазові вимоги поліцейського словесно, своїми конклюдентними діями та поведінкою умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі. Через певний проміжок часу ОСОБА_1 на запитання поліцейського підтвердив остаточність своєї позиції щодо відмови від проходження зазначеного вище огляду. При цьому, поліцією роз`яснено ОСОБА_1   наслідки його наведених вище дій, а саме, що за їх вчинення щодо нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України. Головним чином відмова ОСОБА_1 від проходження названого вище огляду полягала у висуванні ним версії про те, що він не керував автомобілем, у тому числі з посиланням на виконання функцій водія його сином, але даними відеофіксації тічко підтверджено те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, навіть у присутності поліції проїхав за кермом автомобіля декілька метрів, а його син прибув на місце зупинки лише через значний проміжок часу та був відсутнім у салоні транспортного засобу на момент зупинки ОСОБА_1 . Поліцією роз`янювалось ОСОБА_1 його право на правову допомогу, не вчинялись будь-які дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 скористатись цим правом, а навпаки неодноразово надавалась йому можливість, у тому числі час для залучення адвоката та зв`язку з ним. Але ОСОБА_1 постійно вказував різний час, протягом якого необхідно чекати його адвоката, повідомляв спочатку про те, що не викликав адвоката, потім - про прибуття адвоката, затим зазначав, що він не зв`язувався з адвокатом, оскільки в нього ( ОСОБА_1 ) не було телефону (хоча телефон йому принесла дружина на місце зупинки в перші хвилини після зупинки). Як наслідок, протягом більше ніж півтори години (приблизно 1 години 45 хвилин) адвокат, який був би самостійно залучений ОСОБА_1 , не прибував. У ході оформлення матеріалів провадження з`явився саме адвокат, залучений поліцією ОСОБА_1 у зв`язку із затриманням останнього (а.с.10).
При цьому, законодавством України не передбачено обов`язкової участі та залучення адвоката в ході проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння чи висування йому поліцейським вимоги щодо проходження такого огляду.
Також суд апеляційної інстанції констатує, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння у випадку його проходження містять інформацію, зміст якої не залежить від волі особи, в якої вони відбираються, а тому присутність чи відсутність адвоката в цьому випадку не здатна позначитись на змісті отриманої інформації. 
У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в тому числі незалежно від позиції та рекомендацій інших осіб. Окрім того, ОСОБА_1 як водій мав усвідомлювати та усвідомлював наявний у нього передбачений законом обов`язок пройти відповідно до встановленого порядку на вимогу поліцейського огляд на стан алкогольного сп`яніння і наслідки відмови від огляду, які, до того ж, були роз`яснені ОСОБА_1 поліцією.
Окрім того, наведені вище дії, поведінка та словесні твердження ОСОБА_1 у їх сукупності, зафіксовані відеозаписом, безумовно свідчать про його ухилення та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не дійсне бажання залучити адвоката за власним вибором. Більше того, поліцією вживались належні заходи для реалізації ОСОБА_1 можливості залучити адвоката.
Водночас слід ураховувати й те, що невиправдані зволікання з проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння призведуть до здійснення такого огляду з порушенням двохгодинного строку, визначеного в п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (зокрема, в ситуації, коли особа проходить спочатку огляд на місці зупинки з використанням поліцейським спеціального технічного засобу, а затим виявила бажання пройти його в медичному закладі, не погоджуючись з результатами здійсненого поліцейським огляду), та можуть мати наслідком недійсність проведеного огляду.
Перевіркою матеріалів справи не встановлено об`єктивних обставин, які би ставили під сумнів волевиявлення ОСОБА_1 , дійсність та усвідомленість його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також порушення його права на захист, що свідчило би про безпідставність і незаконність притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, викладені вище докази безперечно підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
За таких обставин доводи апеляційної скарги та показання ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв зазначене вище адміністративне правопорушення позбавлені підстав та спростовуються зазначеною вище сукупністю доказів по справі, в тому числі даними відеозаписів, які є засобами об`єктивного контролю.
Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Як убачається з матеріалів провадження, в контексті наявності підстав для проведення огляду поліцією на місці зупинки було виявлено у ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці. Виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, поліцією повідомлено про них ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, з висловлених ОСОБА_1 тверджень чітко вбачалось порушення мови та його поведінка дійсно не відповідала обстановці, що підтверджується даними відеозапису. 
Проте затим ОСОБА_1 у порушення вимог закону відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а, отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у ході висування поліцією ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Посилання апелянта на допущені під час складання направлення на медичний огляд порушення не впливають на правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки факт неодноразової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі в закладі охорони здоров`я, в повному обсязі зафіксовано даними відеозапису. 
Таким чином, доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо  ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як видно з матеріалів справи,  ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними довідки Відділення АП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП (а.с.9).
Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на  ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Шевченка С.М., залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 27 вересня 2024 року щодо  ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун