ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14372/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 січня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В. секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частини НОМЕР_1 ), Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії,
                                                                                               В С Т А Н О В И В :
Рух справи
26.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 , відповідач 1), Міністерства оборони України (відповдіач 2), в якому просить суд:
- зобов`язати Міністерство оборони України окремим рішенням встановити грошове зобов`язання за службу в ЗСУ за квітень - травень 2022 року і разом із належною на той час винагородою;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) виплатити грошове забезпечення і винагороду за час проходження військової служби за квітень - травень 2022 року.
Позовні вимоги обґрунтовано, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 і йому за період служби квітень-травень 2022 року відповідач-1 не виплатив належне йому грошове забезпечення та доплату, яку відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач як військовослужбовець має право отримати. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частини НОМЕР_1 ), що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період квітень-травень 2022 року з розрахунку 30000 грн. на місяць; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період квітень-травень 2022 року з розрахунку 30000 грн. на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ґрунтуються на нормі закону та їх обґрунтованість доведена відповідними доказами.
Відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати судове рішення через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини у справі, що мають значення для вирішення спору по суті. 
Апелянт наголосив, позивач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 приступив до виконання обов`язків юрисконсульта юридичної служби військової частини НОМЕР_1 ,  який у подальшому, внаслідок видання Головнокомандуючим Збройних Сил України наказу № 134 від 12.05.2022 був скасований, через що позивачу не виплачувалась грошове забезпечення та відповідні доплати.  
На підтвердження зазначених обставин відповідач подав до суду додаткові докази, які зазначив, що подавав до суду першої інстанції 16.06.2024, проте не були прийнятті до уваги при постановленні судового рішення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2024 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.
Після надходження справи до суду апеляційної інстанції, слухання справи призначено у порядку письмового провадження.
Позивач судове рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржує. 
Позивач подав заперечення щодо доводів апелянта, письмово виклав, що він «брав участь у підготовці приблизно 800 пакетів документів для створення добровольчих формувань  територіальних  громад, мав контакти із Офісом Президента, тощо, … брав участь у нарадах у вищих органах виконавчої влади…виступав на телеканалах і соцмережах…».
Посилання позивача у відзиві щодо проведення судового засідання у режимі відеоконференції не підлягає розгляду через невідповідність вимогам КАС України. 
Відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача 1, в якому підтримано доводи апелянта та подано клопотання про слухання справи у відкритому судовому засіданні.
Справу було розглянуто у відкритому судовому засіданні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи встановлені судом.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 як капітан резерву військової частини НОМЕР_2 прибув у службове відрядження з метою виконання службового завдання та у зв`язку з складною ситуацією, яка склалася в місті Києві та неможливості переміщення до пунктів постійної дислокації, терміном на 30 діб, з 01.03.2022 по 30.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 .
Вказане підтверджено витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 бригадного генерала ОСОБА_2 , копія якого завірена начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 (а.с.4). 
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.03.2022 №38 капітана резерву ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 Сил Територіальної оборони Збройних Сил України, було призначено юрисконсультом юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , ВОС - НОМЕР_5 (а.с.5).
28.04.2021 згідно витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 28.04.2021 №17-рс, ОСОБА_1 був прийнятий на службу у військовому резерві Збройних Сил України та з ним був укладений контракт строком на п`ять років, з 01.05.2021 по 01.05.2026, а саме як зі старшим лейтенантом запасу і призначено на посаді заступника командира з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_2 (а.с.3).
Згідно виписки з історії хвороби № 138229 Київської обласної клінічної лікарні   ОСОБА_1 був госпіталізований 27.05.2022 по 03.06.2022. Вказана виписка підписана лікарем ОСОБА_4 , завідуючим центром ОСОБА_10 та медичним директором ОСОБА_5 (а.с.6).
27.01.2023 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 27.01.2023, у якій просив виплатити додаткову винагороду за квітень-травень 2022 року у відповідності до положень постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 (а.с.7).
Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами, і не є спірним.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено інші обставини, що підтверджено документами, які були долучені до апеляційної скарги, і які судом апеляційної інстанції приймаються до уваги відповідно до ст.308 КАС України.
Так, капітан ОСОБА_1 як військовозобов`язаний, що прибув із територіального центру комплектування та соціальної підтримки, було зараховано до списків особового складу та вважали його, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , приступив до обов`язків з 01.03.2022. 
Вказане підтверджено витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2022 № 5 ОСОБА_6 , посвідчене начальником штабу ОСОБА_7 (а.с. 53 зворотній бік).
Проте, згідно Наказу Головнокомандуючого Збройних Сил України від 12.05.2022 № 134, командиром військової частини НОМЕР_2 Сил територіальної оборони Збройних Сил України капітаном ОСОБА_8 , при видачі наказу № 5 від 01.03.2022 про зарахування до списків особового складу, були порушені вимоги статей 11, 16, 36, 58, 59, 66 та 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4 та 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с.56).
На підставі та на виконання Наказу Головнокомандуючого Збройних Сил України № 134 від 12.05.2022 та з метою усунення виявлених порушень статей 11, 16, 36, 58, 59, 66 та 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтей 4 та 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, командир військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_9 прийняв 13.05.2022 наказ № 69 про визнання нечинним та скасував пункт 4 наказу командира частини НОМЕР_2 № 5 від 01.04.2022 з моменту його видання, тобто скасовано наказ відносно позивача про  зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (а.с.57 зворотній бік).
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і доказів щодо скасування наказів Головнокомандуючого Збройних Сил України від 12.05.2022 № 134 чи командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 від 13.05.2022 № 69 суду не надано.  

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).
За змістом пункту 2 Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги).
У пункті 8 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Так, пунктом 1 Постанови №168 (у редакцій на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Таким чином, Постановою №168 передбачено виплату на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн. щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби).

Висновки суду апеляційної інстанції.
Спірним у межах розгляду даної справи є право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168.
Матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2022 № 5 ОСОБА_6 позивач був зарахований до списків особового складу цієї частини, після чого був відряджений до іншої військової частини НОМЕР_1 .
Проте, 13.05.2022 командир військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_9 на виконання Наказу Головнокомандуючого Збройних Сил України № 134 від 12.05.2022 прийняв наказ № 69 від 13.05.2022 про визнання нечинним та скасування пункту 4 наказу командира частини НОМЕР_2 № 5 від 01.04.2022 з моменту його видання. 
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і доказів щодо скасування наказів Головнокомандуючого Збройних Сил України № 134 від 12.05.2022 чи командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 № 69 від 13.05.2022 суду не надано.  
Вказані накази з огляду на положення КАС України є належними та допустимими доказами, які суд апеляційної інстанції приймає до уваги з огляду на положення статей 308 та 242 КАС України. 
Таким чином, доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач має право на виплати визначені постановою КМУ № 168. 
Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Отже, позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.  
Доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Крім того, надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Так, на підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції  при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки суду не були подані всі докази на підтвердження відповідних обставин, проте суд апеляційної інстанції має прийняти додаткові докази для встановлення всіх обставин у цьому спорі, через що це є підставою для скасування судового рішення, та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.
Повний текст постанови виготовлено 10.01.2025р.
Керуючись статтями  242, 308,  310,  315,  317,  321,  322,  325,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

                                             П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 р. - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частини НОМЕР_1 ), Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частини НОМЕР_1 ), Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.                       

            Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова                                                                      
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев          

                                                                                                    В.В. Файдюк