КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/13708/24
№ провадження 33/824/5801/2024                                              
Суддя І інстанції - Первушина О.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
26 грудня 2024 року суддя Київського апеляційного суду 
Немировська О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року про виправлення описки у справі про визнання ОСОБА_1 , який народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
встановив:
постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір на користь держави. 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції було відмовлено, апеляційну скаргу було повернуто.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про виправлення посилок та описок було задоволено частково, виправлено описку, допущену у першому абзаці мотивувальної частини постанови, а саме: помилково зазначену частину статті 130 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України, та замість «тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене чт. 130 ч. 2 КУпАП» читати «тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене чт. 130 ч. 1 КУпАП», в іншій частині заяви було відмовлено. 
 
Не погодившись з постановою суду про виправлення описки, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову та виправити описки, а саме: замість слів «зміст якого відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення» зазначити: «зміст якого не відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення»; та виправити описку в даті прийняття постанови, а саме: замість «02 вересня 2024 року» зазначити «03 вересня 2024 року».
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова винесена з грубим порушенням норм КУпАП, конституційних норм, без достатньо з`ясованих обставин справи. 
Відповідно до чч. 4-6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого королівства» (Osman v. Тhe United Kingdom) та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, та добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.
26 грудня 2024 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час був повідомлений належним чином. 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 через представника Дубинську Г.М., подав клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку із тим, що він перебуває в навчальному центрі за межами Київської області. Однак, доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 не було надано. Таким чином, поважних причин щодо неявки ОСОБА_1 в судове засідання не встановлено, а тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до існуючої практики ЄСПЛ, зокрема, проти України, розгляд справ про адміністративні правопорушення підпадає під гарантії статті 6 Конвенції у кримінальній сфері. Наведене пояснюється як каральною природою положень КУпАП, так і суворістю санкцій в окремих випадках (санкції за адміністративні правопорушення інколи є суворішими, ніж за кримінальні злочини).
Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 2 КУпАП закріплено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу. Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.
У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Отже, приймаючи до уваги загальні засади судочинства передбачені Конституцією України, враховуючи міжнародні стандарти і сталу практику ЄСПЛ щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення та беручи до уваги те, що діючими нормами КУпАП не визначено порядок виправлення описок у постановах по справах про адміністративні правопорушення та, відповідно, не передбачено і апеляційного оскарження таких постанов, то, у такому випадку, вбачається процесуально прийнятним та вірним застосування принципу аналогії закону, зокрема норм Кримінального процесуального кодексу України, які урегульовують дане питання.
Так, у відповідності до частин 1-3 статті 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в постанові Голосіївського районного суду від 02 вересня 2024 року зазначена неправильна дата прийняття зазначеної постанови у зв`язку із тим, що 02 вересня 2024 року була оголошена повітряна тривога у місті Києві та відповідно до електронної реєстрації постанова була проголошена 03 вересня 2024 року, є неспроможними. 
02 вересня 2024 року повітряна тривога розпочалася о 04:40 та закінчилася о 06:27.
Та обставина, що постанова була зареєстрована в системі електронного документообігу Голосіївського районного суду міста Києва 03 вересня 2024 року не свідчить, що постанова була винесена не 02 вересня 2024 року.
Зазначення в постанові судді Київського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року дати винесення оскаржуваної постанови - 03 вересня 2024 року, не може бути доказом встановлення дати винесення постанови, оскільки оскаржувана постанова по суті не переглядалася, дата винесення була зазначена відповідно до вказаної в апеляційній скарзі. 
Відсутність протоколу судового засідання від 02 вересня 2024 року також не є доказом того, що постанова була винесена не в цей день, оскільки обов`язкове ведення протоколу судового засідання нормами КУпАП не передбачено. 
Посилання апелянта на необґрунтованості відмови у виправленні описки щодо вказівки про відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, є безпідставними. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку та застосував роз`яснення у постанові Верховного Суду України від 21 липня 2020 року про те, що вказівка про відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП зводить до незгоди із судовим рішенням, тобто не є опискою та стосується змісту судового рішення, який суд не має права змінювати. 
Правила статті 379 КПК України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому, опискою визнається помилка, яка має вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать, наприклад, написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.
Відтак, з метою оперативного та дієвого усунення помилок в судовому рішенні застосовується інструмент виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні, як із власної ініціативи суду, так і за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи, незалежно від набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності, що цілком правомірно зроблено судом у даній справі.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності виправлення описки в судовому рішенні, є необґрунтованими.
Підсумовуючи означене вище та враховуючи також зміст оскаржуваної постанови (виправлення описки) та її значення і вплив на постанову по суті справи, суд апеляційної інстанції не вбачає належних процесуальних підстав для її скасування, що тому подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 379 Кримінального процесуального кодексу України, суддя
 
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року про виправлення описки - без змін.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                        Немировська О.В.