ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/4843/24                                         Головуючий в 1 інст. Вайнраух Л.А.
Провадження №33/807/199/25                                                 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 січня 2025 року                                                                місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сніжка В.І. на постанову судді Шевченківського районного суду                  м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік , стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 6 травня 2024 року о 03-41 годині у с. Зарічне Запорізького району Запорізької області по вул. Мельникова водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alсotest Drager 6810» №0689 з результатом 0,72% (тест №2351). 
Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ N1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Сніжко В.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог закону, невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, що призвело до неповноти судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали, долучені до протоколу, також не мстять беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 , яку останній не визнав.
Посилається на те, що судом належним чином не перевірено докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх припущень щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а також було порушено процедуру огляду, передбачену ст. 266 КУпАП. 
Так, вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, поліцейським до матеріалів справи не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог Інструкції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у  ОСОБА_1 . Вважає, що лише чітке дотримання вказаної вище процедури, зокрема проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.
Звертає увагу суду, що з відеозапису, наданого працівниками поліції з нагрудних камер від 6 травня 2024 року неможливо пересвідчитись, яким чином співробітник патрульної поліції встановив наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Отже, достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння у поліцейських не було, оскільки у направленні на проходження медичного огляду вписані ознаки, які не підтверджуються жодними доказами.
Крім того, з доданого відеозапису не можливо достеменно встановити, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом, оскільки зафіксований лише момент зупинки транспортного засобу, але факт керування не підтверджений, як і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Встановити, що на відеозапису перебуває саме ОСОБА_1 неможливо.
З огляду на вищевикладене, сторона захисту вважає, що при оформленні матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектором поліції допущено грубе порушення вимог чинного законодавства, в яких закріплено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року. Винести нову постанову якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Окрім вимог щодо скасування даної постанови, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування клопотання зазначає, що постановою Запорізького апеляційного суду від 8 листопада 2024 року йому було повернуто апеляційну скаргу, яка була подана у встановлений ст. 294 КУпАП строк, з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Сніжко В.І. звертався до апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 р. в межах встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП строку оскарження судового рішення (а.с. 33-35), яка постановою Запорізького апеляційного суду від 8 листопада 2024 р. повернута апелянту (а.с. 38-39) з причин, що не перешкоджають повторному зверненню до суду апеляційної інстанції.
Суддя апеляційного суду, враховуючи вказане, дійшов до висновку, що апелянт за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню. 
Враховуючи обізнаність захисника ОСОБА_1 – адвоката Сніжка В.І. про місце і час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності його захисника - адвоката Сніжка В.І., суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
У судовому засідання апеляційного суду, ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Разом з тим зазичив, що на відеозаписі події, який містяться в матеріалах справи відображений саме він. З інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП згоден.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 594030 від 6 травня 2024 р. підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у  ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху. Результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна — 0, 72 ‰. З вказаним результатом  ОСОБА_1 погодився, про що поставив власний підпис (а.с. 5);
- роздруківкою до протоколу з технічного приладу «Аlcotest Drager 6810» від 6 травня 2024 р. з результатом 0,72 ‰. (а.с. 1), який підписаний  ОСОБА_1 (а.с 1);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 6 травня 2024 року, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, мови. Огляд проводився за допомогою «Алкотестер Драгер 6810. Результат огляду - 0,72 ‰. (а.с. 4);
- відеозаписом події (а.с. 9).
Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у  ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови. З вказаними ознаками алкогольного сп`яніння та з результатом проведеного тесту за допомогою технічного приладу «Аlcotest Drager 6810» від 6 травня 2024 р. - 0,72 ‰,  ОСОБА_1 погодився, про що поставив власний підпис
Отже, з дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 за згодою  ОСОБА_1 за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту – 0,72 ‰ проміле. 
Доводи сторони захисту, що відеозаписом події не підтверджується факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не підтверджується факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі є необґрунтованими.
Так відеозапис, який міститься в матеріалах справи відображає обставини події, викладені в протоколі, а саме: рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його зупинку. Пропозиція ОСОБА_1 поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місце зупинки транспортного засобу. Згода водія на проходження запропонованого огляду. При цьому, ОСОБА_1 зазначив про вживання ним алкогольних напоїв учора. Далі, зафіксовано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 0,72 проміле. З результатом проведеного огляду ОСОБА_1 погодився. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. Попередження поліцейським про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, відповідальність за яке, передбачена ст. 130 КУпАП. Складання та підписання протоколу. При цьому, жодних заперечень від ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом не надходить. Слід зазначити, що ОСОБА_1 при апеляційному перегляді справи підтвердив, що на відеозаписі події зафіксовані обстави саме за його особистою участю.
На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зміст оглянутого відеозапису повністю спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури відповідного огляду, відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відсутності відмови останнього від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в закладі охорон здоров`я.
Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Сніжку Владиславу Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката адвокату Сніжка Владислава Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року, якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                 В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/4843/24