ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/2310/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року (суддя Науменко В.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 31 січня 2023 року №143 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій за період з 01 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 65 351,57 грн.;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області припинити утримання коштів із сум нарахованої ОСОБА_1 пенсії, що здійснюється в рахунок погашення переплати пенсії за період з 01 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року та повернути неправомірно утримані за рішенням від 31 січня 2023 року №143 кошти з 01 березня 2023 року по момент набрання рішення законної сили.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є відповідно до пенсійного посвідчення серії № НОМЕР_1 , пенсіонером по інвалідності III групи, трудове каліцтво, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію. 28.02.2022  був мобілізований. Відповідач вважає призов на військову службу по мобілізації працевлаштуванням, та стягує надміру виплачені на його думку, позивачу суми пенсії за період з 25.02.2022 по 31.12.2022. Позивач вказує, що він не був працевлаштований, а у зв`язку із повномасштабним вторгненням окупаційних військ російської федерації на територію України, його було мобілізовано до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію».
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня  2024 року адміністративний позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки усім доводам сторін у справі, зокрема те, що  позивач отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок професійного захворювання в розмірі пенсії за віком, призначену за нормами Закону, як непрацюючому пенсіонеру. Розмір пенсійної виплати, станом на 01.02.2022, склав 13929,36 грн. В грудні 2022 року, після опрацювання списків працюючих пенсіонерів за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, було виявлено факт працевлаштування позивача з 26.02.2022, про що свідчить сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України Кіровоградським обласним військовою частиною НОМЕР_2 . Факт нарахування заробітної плати, з якої сплачуються внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є підставою вважати особу працюючою. Оскільки позивач своєчасно не повідомив про своє працевлаштування, то в період з 26.02.2022 по 31.12.2022 безпідставно отримав пенсію по інвалідності ІІІ групи обчислену в розмірі пенсії за віком. Відтак, з 26.02.2022 проведено перерахунок пенсійної виплати з урахуванням виявленого факту працевлаштування, а саме пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок професійного захворювання обчислено в розмірі 50 % пенсії за віком. В результаті проведеного перерахунку переплата пенсії скала 65351,57 грн (рішення про переплату додається), про що повідомлено листом головного управління від 27.01.2023 № 1100-0503-8/4282 та роз`яснено можливість її повернення в добровільному порядку. Зважаючи на те, що в добровільному порядку переплату позивачем не повернуто, з 01.03.2023 розпочато утримання надміру виплачених коштів в межах 20 % від суми пенсії (утримано 19678,50 грн за період з 01.03.2023 по 31.03.2024), на підставі рішення головного управління від 31.01.2023 № 143, відповідно до статті 50 Закону. Станом на 01.04.2024 залишок переплати складає 45673,07 грн. Отже, на позивача покладається обов`язок подання відповідної заяви про дату працевлаштування до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок професійного захворювання в розмірі пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У зв`язку із повномасштабним вторгненням окупаційних військ російської федерації на територію України, ОСОБА_1 було мобілізовано до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями військового квитка № НОМЕР_3 та наказом командира військової частини НОМЕР_4 №42 від 27.02.2022.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивачу здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням з 01.02.2022, розмір пенсії обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В результаті проведеного перерахунку пенсії утворилася переплата пенсії (надміру виплачені кошти) за період з 26.02.2022 по 31.12.2022 у розмірі 106424,11 грн.
Листом головного управління від 27.01.2023 №1100-0503-8/4282 ОСОБА_1 було повідомлено про виявлену переплату та запропоновано повернути зайво отримані кошті на рахунок головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (а.с. 20).
Позивач, через уповноваженого представника - адвоката, звернувся щодо утримання пенсії до територіального органу Пенсійного фонду та отримав копію рішення про утримання коштів з пенсії.
Згодом, позивач, дізнався що таке утримання нібито надміру виплачених сум є протиправним, адже виконання обов`язку щодо захисту України не є працевлаштуванням. Фактично позивач не мав наміру працевлаштовуватись, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Порядок та підстави повернення сум пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено   ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   та «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ч. 1   ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV   суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень (абз.1 ч.2   ст.50 Закону №1058-IV).
Згідно з ч. 1, 2   ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ   суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 у справі 686/26486/14-а, та постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі 340/644/15-а та від 21.02.2020 у справі 173/424/17(2-а/173/41/2017).
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженим   постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року №374/7695.
Відповідно до п.3 Порядку №6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).
Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум за рішенням пенсійного органу лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Відповідно до ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»   на пенсіонерів покладено обов`язок повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.
Відповідно до п. 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Згідно з абз.2 п. 2.21 Порядку №22-1 у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання відповідної заяви згідно з цим Порядком.
Відтак статтею 50 Закону №1058-IV та положеннями вказаного порядку прямо передбачені дві умови за наявності яких підлягає відрахуванню (утриманню) надміру виплачена сума пенсії, зокрема з підстав: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.
Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними в постанові від 25 жовтня 2021 року у справі № 554/4736/17.
Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії (доплати) можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.
З наведених правових норм слідує, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених сум пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі достовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі № 686/26486/14-а. Не відступив від нього Верховний Суд і у постанові від 25 вересня 2018 року у справі № 340/644/15-а.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2024 року у справі  №340/1173/23  указує, що для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії необхідним є встановлення наявності свідомих, активних та навмисних дій з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Передумовою прийняття рішення про утримання надміру сплачених сум пенсії є встановлення органом, що уповноважений призначати пенсії, факту переплати пенсії, яка мала місце у зв`язку із поданням пенсіонером недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні.
Схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2019 року у справі №344/6370/14-а.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок професійного захворювання в розмірі пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У зв`язку із повномасштабним вторгненням окупаційних військ російської федерації на територію України, ОСОБА_1 було мобілізовано до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями військового квитка № НОМЕР_3 та наказом командира військової частини НОМЕР_4 №42 від 27.02.2022.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивачу здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням з 01.02.2022, розмір пенсії обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В результаті проведеного перерахунку пенсії утворилася переплата пенсії (надміру виплачені кошти) за період з 26.02.2022 по 31.12.2022 у розмірі 106424,11 грн.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави Законом України № 2105-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» , яка була неодноразово продовжена.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача було мобілізовано до лав Збройних Сил України.
За приписами Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Відповідно до визначення терміну «працюючий пенсіонер», в розумінні Закону № 1058-IV, це особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону. 
Стаття 11 Закону № 1058-IV визначає осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
          Так, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу» (пункт 11 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV).
Відтак, Закон № 1058-IV відносить до працюючих пенсіонерів осіб пенсіонерів, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» у статті 1 визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: 
- допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
- призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Отже, позивач з 27.02.2022 набув статусу військовослужбовця.
Соціальний захист військовослужбовців, відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом статті 9 цього ж Закону Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (частина 1 цього Закону).
Платниками єдиного внеску є, у тому числі, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу» (стаття 4 цього Закону). 
З огляду на зазначене правове регулювання, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є особою, яка підпадає під визначення працюючого пенсіонера.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2024 року у справі №340/1173/23.
Водночас, призов на військову службу позивача обумовлений введенням воєнного стану в країні, а тому, з об`єктивних причин, не може жодним чином свідчити про умисел позивача на отримання пенсії без законних для цього підстав, а тим більше, приховування вказаного факту з метою заволодіння коштами пенсійного фонду України.
Тоді як вже було зазначено вище, що законодавець пов`язує повернення надміру виплачених сум пенсії із зловживанням пенсіонера або поданням страхувальником недостовірних даних.
Зокрема, у постанові від 25.10.2021 у справі №554/4736/17 Верховний Суд зазначив, що відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини 1 статті 103 Закону № 1788-ХІІ виключно внаслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Під час розгляду даної справи жодних зловживань з боку пенсіонера щодо подання недостовірних даних або подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому достовірно відомо чи подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а також відповідачем не надано суду будь-яких доказів наявності його вини чи зловживань при отриманні пенсії.
Зважаючи на встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами та з урахуванням того, що ст.50 Закону № 1058-IV визначений вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсій, яких у ході розгляду справи встановлено не було, а також те, що призов на військову службу позивача обумовлений введенням воєнного стану в країні, а тому, з об`єктивних причин, не може жодним чином свідчити про умисел позивача на отримання пенсії без законних для цього підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення про відрахування з позивача коштів у сумі 65351,57 грн за період з 01.02.2022 по 31.12.2022.
Отже колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров