Номер провадження: 22-ц/813/2338/25 
Справа № 523/13593/23
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М., Сєвєрової Є.С.,
з участю секретаря Волкової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката Чебаненко Ольги Андріївни, представника ОСОБА_1 , адвоката Рашкевич Світлани Олександрівни, представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року, постановленого під головуванням судді Кремер І.О., повний текст рішення складений ІНФОРМАЦІЯ_5 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради про встановлення графіку спілкування та виховання онуків, -
в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради про встановлення графіку спілкування та виховання онуків, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила зобов`язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з онуками, та визначити наступний порядок спілкування малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з їх бабусею ОСОБА_2 :
- 2 рази на місяць з 18 год. п`ятниці до 14 год. неділі, внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають із бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання під доглядом та вихованням;
- понеділок, середа, п`ятниця з 19 год. до 20 год. телефонний та відеозв`язок онуків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із бабусею ОСОБА_2 ;
- один тиждень під час зимових канікул внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають із бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання під доглядом та вихованням;
- один тиждень кожного літнього місяця внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають із бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання під доглядом та вихованням;
- три дні у період осінніх та три дні у період весінніх канікул внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають із бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання під доглядом та вихованням;
- через рік, внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , святкують ІНФОРМАЦІЯ_5 - день її народження, разом із бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання;
- щорічно ІНФОРМАЦІЯ_2 внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають на святкуванні дня народження прабабусі ОСОБА_8 , під доглядом та відповідальністю бабусі ОСОБА_2 ;
- щорічно ІНФОРМАЦІЯ_3 внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають на святкуванні дня народження дідуся ОСОБА_9 , під доглядом та відповідальністю дідуся та бабусі ОСОБА_2 ;
- не менш ніж один раз на рік внуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відпочивають за кордоном України, разом із бабусею ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_9 під доглядом та відповідальністю дідуся та бабусі ОСОБА_2 ;
- щорічно ІНФОРМАЦІЯ_4, бабуся ОСОБА_2 з 09 год. до 14 год. святкує день народження разом із внуками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що син позивачки ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року було розірвано. Від даного шлюбу народилися діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з часу народження дітей до літа 2023 року повністю довіряли позивачці та залишали онуків під її доглядом та вихованням на різні строки, для свого відпочинку, вільного часу для праці чи своїх інших справ.
Проте, після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 2023 році, відповідачка безпідставно намагається розірвати сімейні стосунки між позивачкою та дітьми, всіляко перешкоджаючи ОСОБА_2 спілкуванню та зустрічам із онуками, посилаючись на те, що вона ніяк не може домовитись із батьком дітей про питання його участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей.
18.07.2023 року позивачка звернулась до Відділу забезпечення діяльності органів опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми внуками -  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Листом - відповіддю № К-1092 від 24.07.2023 року Суворовської районної адміністрації позивачку повідомлено про те, що з матір`ю дітей,  ОСОБА_5 , спеціалістами відділу була проведена телефонна розмова та роз`яснено їй, що згідно чинного законодавства бабуся має право зустрічатися з онуками, брати участь у їх вихованні. Також позивачці роз`яснено, що у разі перешкоджання у подальшому спілкуванні з онуками вона маєте право звернутися до суду або органу опіки, де проживають діти.
Оскільки, позивачка позбавлена матір`ю дітей законних прав в спілкуванні та вихованні своїх онуків, позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітніми онуками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначені ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні малолітніх онуків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з матір`ю - ОСОБА_3 , встановивши систематичні побачення та можливість вільного з ними спілкування, за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_3 , а саме:
1. Кожну другу та четверту неділю місяця з 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. - з визначенням місця зустрічі за погодженням сторін без присутності матері.
2. У день народження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4, у час доби та місці визначеному за погодженням сторін;
3. У період літніх канікул, погоджений сторонами, протягом 7 календарних днів, за місцем проживання ОСОБА_2 під її доглядом та вихованням;
4. У період зимових канікул, погоджений сторонами, протягом 3 календарних днів, за місцем проживання ОСОБА_2 під її доглядом та вихованням;
5. Кожен вівторок та четвер тижня о 20 год. 00 хв., шляхом безперешкодного спілкування засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, у вільний для дітей час.
При організації побачень враховувати розпорядок дня дітей, стан здоров`я, бажання дітей, за умови забезпечення бабусею ОСОБА_2 необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дітей.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, адвокат Чебаненко О.А., представник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітніми онуками скасувати, відмовивши у задоволені позовних вимог в цій частині, рішення суду в частині визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітніх онуків змінити, задовольнивши в цій частині позовні вимоги частково, а саме встановлення позивачу систематичних побачень у період літніх канікул, погоджений сторонами, протягом 3 календарних днів, за місцем проживання ОСОБА_2 під її доглядом та вихованням та у період зимових канікул, погоджений сторонами протягом 1 календарного дня, за місцем проживання ОСОБА_2 під її доглядом та вихованням, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи рішення та визначаючи способи участі у вихованні малолітніх онуків не взяв до уваги, що відповідачка не чинить перешкоди у спілкуванні дітей з бабусею та вважає, що суд не взяв до уваги також інтереси дітей. 
Не погодившись з рішенням суду, адвокат Рашкевич С.О., представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що встановлений судом порядок та спосіб спілкування дітей з бабусею не відповідає встановленим обставинам справи та інтересам дітей.
У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Рашкевич С.О., представник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу адвоката Чебаненко О.А., представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, а також невідповідність доводів апеляційної скарги обставинам справи стосовно того, що відповідачка не чинить перешкоди у спілкуванні бабусі з онуками.
В судове засідання, призначене на 28 січня 2025 року ОСОБА_4 , представники Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради не з`явилися, були сповіщені належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її адвоката - Чебаненко О.А., ОСОБА_2 , її адвоката - Рашкевич С.О., перевіривши доводи апеляційних скаргг, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Чебаненко О.А., представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга адвоката Рашкевич С.О., представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що син позивачки ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року за результатами розгляду справи № 523/11372/22 було розірвано (а.с. 14-15 т. 1).
Після розірвання шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « ОСОБА_3 » на дошлюбне « ОСОБА_3 » (а.с. 87 т. 2).
Від даного шлюбу народилися діти -   ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-13 т. 1).
Малолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з матір`ю.
Зареєстрованим місцем проживання відповідачки є адреса: АДРЕСА_1 , однак, у зв`язку із війною в Україні, вона тимчасово, переїхала разом з дітьми до місця проживання своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 .
Також судом встановлено, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з часу народження дітей до липня 2023 року повністю довіряли позивачці та залишали онуків під її доглядом та вихованням на різні строки, для свого відпочинку, вільного часу для праці чи своїх інших справ.
На підтвердження викладених обставин судом були досліджені відеозаписи часу проведення ОСОБА_2 з онуками у розважальних дитячих закладах та зазначено, що на вказаних відеозаписах діти були в гарному настрої, грайливі, розважалися, гралися з бабусею ОСОБА_2 та охоче з нею спілкувалися.
Судом зазначено, що в обґрунтування свого позову ОСОБА_2 посилалася на те, що з липня 2023 року, відповідачка безпідставно намагається розірвати сімейні стосунки між позивачкою та дітьми, всіляко перешкоджаючи ОСОБА_2 спілкуванню та зустрічам із онуками, та вона ніяк не може домовитись із батьком дітей про питання його участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей.
18.07.2023 року позивачка звернулась до Відділу забезпечення діяльності органів опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми внуками -  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16 т. 1).
Листом-відповіддю №К-1092 від 24.07.2023 року Суворовської районної адміністрації позивачку повідомлено про те, що з матір`ю дітей,  ОСОБА_5 , спеціалістами відділу була проведена телефонна розмова та роз`яснено їй, що згідно чинного законодавства бабуся має право зустрічатися з онуками, брати участь у їх вихованні. Також позивачці роз`яснено, що у разі перешкоджання у подальшому спілкуванні з онуками вона маєте право звернутися до суду або органу опіки, де проживають діти (а.с. 17 т. 1).
Також судом була надана належна оцінка поясненням допитаних в судовому засіданні свідкам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також самої ОСОБА_18 з приводу заявленого предмета спору, який виник між сторонами.
Під час розгляду справи, приймаючи до уваги, що діти до липня 2023 року мали гарні та дружні відносини як онуки та бабусі, судом не були встановлені обставини зміни ставлення дітей до бабусі, оскільки ані відповідачкою, ані свідками в судовому засіданні не було повідомлено про будь-який факт поганого ставлення бабусі ОСОБА_2 до онуків, який би міг змінити ставлення дітей.
При цьому, судом встановлено, що єдиними обставинами, про які сторона відповідача та допитані свідки, зазначали як небажання дітей спілкуватися із бабусею, є незадоволення дітьми кулінарними здібностями позивачки та ініціатива з її боку щодо перегляду дітьми відеозапису весілля їх батьків.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , зобов`язавши ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з онуками та встановивши графік побачень та спілкування бабусі з онуками, суд першої інстанції виходив із інтересів дітей, які не можуть бути позбавлені права на спілкування та виховання з боку бабусі.
Колегія суддів погоджується з такими висновкми суду, з огляду на наступне.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, яка набула чинності для України 01.04.2007 року предметом цієї Конвенції є підтримка прав дітей, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи проінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.
За ст. 6 вказаної Конвенції під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган: a) визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності; б) якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння: - упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; - у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; - надає можливість дитині висловлювати її думки; c) приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.
Стаття 12 Конвенції ООН про права дитини визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року зобов`язано Центр соціальних служб Одеської міської ради провести за участю психолога невимушену бесіду, процедуру опитування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в комфортних для них умовах, щодо з`ясування прихильності чи схильності (з огляду на вік) дитини до бабусі ОСОБА_2 та з`ясувати побажання дітей щодо участі бабусі у їх вихованні.
За результатами проведення опитування малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був складений висновок психолога, яким встановлено, що на формування взаємовідносин дитини з бабусею ОСОБА_2 мало місце вплив матері та батька. За методикою Emotion cаrds («Картка з емоціями») «Кактус» виявлено позитивний емоційно-психологічний настрій дитини, у родині, в якій вона проживає разом з матір`ю. Також позитивний психологічний клімат, в якому знаходиться ОСОБА_19 під час мешкання у своєї бабусі ОСОБА_20 . При роботі з дитиною за методикою «Кінетичний малюнок сім`ї» виявлено викривлений реальний склад сім`ї внаслідок емоційного конфлікту у родині. ОСОБА_21 до складу родини не включена, на малюнку відсутня. За вказаним висновком було надано рекомендацію тримати послугу консультування (психологічна допомога) з метою корекції комунікації між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та обох дорослих з малолітньою ОСОБА_22 .
За результатами проведення опитування малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений висновок психолога, яким встановлено, за методикою Emotion cаrds («Картка з емоціями») «Кактус» виявлено позитивний емоційно-психологічний настрій дитини, у родині, в якій вона проживає разом з матір`ю. Також позитивний психологічний клімат, в якому знаходиться ОСОБА_23 під час мешкання у своєї бабусі ОСОБА_20 . При роботі з дитиною за методикою «Кінетичний малюнок сім`ї» виявлено викривлений реальний склад сім`ї внаслідок емоційного конфлікту у родині. ОСОБА_21 до складу родини не включена, на малюнку відсутня. За вказаним висновком було надано рекомендацію тримати послугу консультування (психологічна допомога) з метою корекції комунікації між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та обох дорослих з малолітньою ОСОБА_23 .
Вказані висновки були складу начальником відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі Коваленко О. , яка є психологом.
З наданих до суду висновків, встановлено, що психологом жодним чином не зазначено про неможливість залишення дітей ОСОБА_25 та ОСОБА_23 із бабусею, а тільки зазначено про необхідність корекції комунікації між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та обох дорослих з малолітніми ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .
Також вказані висновки не підтверджують, що викривлення реального складу сім`ї у дітей обумовлене присутністю бабусі ОСОБА_2 , чи якимось її протиправними діями по відношенню до дітей, однак, є свідченням відсутності емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування через емоційний конфлікт, який склався.
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року).
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 вказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Згідно приписів ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України).
Частиною другою статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.
Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Частиною першою та другою статті 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.
Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України).
Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.
Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).
Також, ч. 2 ст. 159 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Бере до уваги суд і ту обставину, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.
Згідно положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).
З наведених положень міжнародного та національного законодавства випливає, що встановлене законом право бабки, діда на участь у вихованні онуків є не лише запорукою реалізації ними повною мірою своїх сімейних прав, а й підпорядковане інтересам гармонійного розвитку та виховання дитини в атмосфері турботи, існуючих традицій у вихованні дітей, тому баба та дід не можуть бути свавільно позбавлені цього права.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
З наданого до суду Органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради висновку № 01-05-8/1797вх від 26.10.2023 року щодо встановлення графіку спілкування та виховання онуків, малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх онуків шляхом встановлення спілкування (а.с. 155-156 т. 1):
Перші та треті вихідні місяця з 13.00 суботи до 13.00 неділі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебувають з бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання за попередньою домовленістю з матір`ю дітей;
Середа, п`ятниця з 19.40 до 20.00 телефонний або відеозв`язок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з бабусею ОСОБА_2 ;
Один тиждень в червні місяці, один тиждень в липні місяці та один тиждень в серпні місяці, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають з бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання за попередньою домовленістю з матір`ю дітей;
Три дні під час зимових канікул, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають з бабусею ОСОБА_2 за місцем її проживання за попередньою домовленістю з матір`ю дітей;
Через рік, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 святкують з бабусею ОСОБА_2 її день народження, за місцем її проживання за попередньою домовленістю з матір`ю дітей;
Щорічно, ІНФОРМАЦІЯ_4, бабуся ОСОБА_2 зустрічається з онуками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 09.00 год. до 13.00 год. для святкування Дня народження, за попередньою домовленістю із матір`ю дітей.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано взяв до уваги право дітей на родину, та право ОСОБА_2 як бабусі на спілкування з онуками та брати участь у їх вихованні, у зв`язку з чим на законних підставах встановив ОСОБА_2 порядок участі у вихованні онуків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим встановив наступний графік спілкування:
У день народження ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, у час доби та місці визначеному за погодженням сторін;
У період літніх канікул, погоджений сторонами, протягом 7 календарних днів, за місцем проживання ОСОБА_2 під її доглядом та вихованням;
У період зимових канікул, погоджений сторонами, протягом 3 календарних днів, за місцем проживання ОСОБА_2 під її доглядом та вихованням;
Кожен вівторок та четвер тижня о 20 год. 00 хв., шляхом безперешкодного спілкування засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, у вільний для дітей час.
Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо встановленого графіку спілкування в частині: - кожну другу та четверту неділю місяця з 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. - з визначенням місця зустрічі за погодженням сторін без присутності матері, оскільки вважає, що встановлений в цій частині графік спілкування не повністю буде відповідати інтересам дітей.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час встановлення графіку не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування, яким визначений спосіб участі бабусі з онуками, відповідно до якого встановлений графік спілкування, в якому крім іншого зазначено: - перші та треті вихідні місяця з 13 год. суботи до 13 год. неділі з ночівлею за попередньою домовленістю з матір`ю дітей.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині визначення графіку спілкування бабусі з онуками підлягає зміні з: - кожної другої та четвертої неділі місяця з 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. з визначенням місця зустрічі за погодженням сторін без присутності матері; на: - перші та треті вихідні місяця з 13 год. суботи до 13 год. неділі з ночівлею за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, оскільки вважає, встановлення такого графіку спілкування буде відповідати принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримки зв`язків між родичами.
Колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляційної скарги адвоката Чебаненко О.А., представника ОСОБА_1  про те, що суд першої інстанції приймаючи рішення та визначаючи способи участі у вихованні малолітніх онуків не взяв до уваги, що відповідачка не чинить перешкоди у спілкуванні дітей з бабусею та вважає, що суд не взяв до уваги також інтереси дітей, оскільки вказані доводи спростовуються встановленими обставинами справи, показами самих учасників справи, свідків, а також наявними в матералах справи доказами та висновком органу опіки та піклування.
Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає у зміні в частині встановлення графіку спілкування бабусі з онуками.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Чебаненко Ольги Андріївни, представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу адвоката Рашкевич Світлани Олександрівни, представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року змінити в частині визначення з:
- кожної другої та четвертої неділі місяця з 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. з визначенням місця зустрічі за погодженням сторін без присутності матері;
на:
- перші та треті вихідні місяця з 13 год. суботи до 13 год. неділі з ночівлею за попередньою домовленістю з матір`ю дітей.
В решті рішення - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 05 лютого 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Є.С. Сєвєрова