П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/18438/24	

Перша інстанція: суддя Пекний А.С.,
повний текст судового рішення
складено 11.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
          
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 1, ГУПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2, ГУПФУ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 3, ГУПФУ у Львівській області), в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУПФУ в Донецькій області, яке було уповноважене розглянути подану заяву, від 14.02.2024 №155350018306 та рішення ГУПФУ України у Львівській області від 24.05.2024 №155350018306 про відмову у перерахунку пенсії;
- зобов`язати ГУПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 неоподатковувану одноразову грошову допомогу, передбачену п.7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у розмірі 10 місячних пенсій.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Одеській області та отримує з 27.10.2023 року пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від  09.07.2003  №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).
Позивачка 09.02.2024 року зверталась до ГУПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №221 від 25.11.2005 (далі Порядок №221), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу – ГУПФУ в Донецькій області.
На підставі вказаної заяви та наданих документів, ГУПФУ в Донецькій області 14.02.2024 року винесено рішення №155350018306 про відмову у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.
Відповідно до рішення ГУПФУ в Донецькій області від 14.02.2024 року №155350018306 згідно наданих заявницею документів стаж за вислугу років на день досягнення пенсійного віку складає 29 років 11 місяців 17 днів.
Також, позивачка 16.05.2024 року зверталась до ГУПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Відповідно до п.4.2 Порядку №221, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу – ГУПФУ у Львівській області.
На підставі вказаної заяви та наданих документів ГУПФУ у Львівській області 21.05.2024 року винесено рішення №155350018306 про відмову у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, оскільки у заявниці відсутній стаж на посадах (30 років), робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Відповідно до рішення ГУПФУ у Львівській області від 21.05.2024 року №155350018306 станом на день досягнення пенсійного віку, стаж на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у заявниці становить 29 років 11 місяців 17 днів.
Вважаючи вказані рішення відповідачів протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Разом з тим, станом на день досягнення пенсійного віку (26.10.2023) стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 12.11.1993 року по 26.10.2023 року становить 29 років 11 місяців 15 днів. Таким чином, право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у ОСОБА_1 відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального страхового стажу на день досягнення пенсійного віку.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком №909.
Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту     «е»-«ж»     статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, право на пенсію за вислугу років мають працівники  освіти,  охорони  здоров`я  та    соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
З вищенаведених правових норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до  Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.
Як вбачається зі змісту рішень відповідачів від 14.02.2024 №155350018306 від 24.05.2024 №155350018306, підставами для відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій стала відсутність спеціального стажу.
Судом було встановлено, що станом на день досягнення пенсійного віку (26.10.2023) стаж позивачки на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 12.11.1993 по 26.10.2023 становить 29 років 11 місяців 15 днів.
При цьому, колегія суддів не приймає доводи апелянта що її стаж за фахом складає більше 30 років, оскільки питання зарахування тих чи інших періодів роботи до спеціального стажу не є спірним у межах даної справі.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у ОСОБА_1 відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального страхового стажу на день досягнення пенсійного віку.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук