ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 січня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 729/838/24
Головуючий у першій інстанції – Булига Н. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/37/25

Суд у складі:

головуючого - судді  Євстафіїва О.К.,
суддів:                       Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря  Зеляк Ю.Г.,

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Департамент патрульної поліції, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу – Департамент патрульної поліції,

на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 06.06.2024, м. Бобровиця,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції й Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі за текстом – ГУ ДКСУ у Київській області), в якому просив стягнути з держави через ГУ ДКСУ у Київській області за рахунок коштів державного бюджету України 5000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання цих коштів з єдиного казначейського рахунка. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27.03.2024 у справі № 740/1007/24 скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1405369 від 09.02.2024, винесену інспектором Управління патрульної поліції м. Києва Проценком Б.М., про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 680 грн 00 коп. за вчинення порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Протиправним притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 завдано значних душевних страждань: переживань, приниження його честі й гідності як водія, порушення нормального способу життя й необхідності вжиття заходів для його нормалізації.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з доведеності незаконності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення у виді штрафу, а також з доведеності факту завдання йому внаслідок цього моральної шкоди у виді приниження честі, гідності, моральних переживань, порушення нормальних життєвих стосунків; враховуючи середню тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, вимоги розумності та справедливості, суд виснував про відшкодування вказаної шкоди в розмірі 2000 грн 00 коп. у зазначений вище спосіб.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить вказане рішення скасувати та ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1   відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27.03.2024 у справі № 740/1007/24 не визначено, що притягнення позивача до відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення спричинене неправомірними діями інспектора, що в свою чергу спростовує сам факт заподіяння позивачу будь – якої шкоди внаслідок дій інспектора;
- чинність ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України не поширюється на правовідносини, де суб`єктом є інспектор патрульної поліції, зокрема на правовідносини щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення у ній постанови;
- позивачем не надано доказів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань відповідачем. ОСОБА_1 не обґрунтовано належним чином, з чого він виходив при визначенні розміру компенсації за начебто спричинену моральну шкоду; ним не вказано, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні;
- Верховний Суд у справі № 312/262/18 від 21.10.2020 дійшов висновку, що факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно – правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27.03.2024, яке набрало законної сили 09.04.2024, у справі № 740/1007/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення встановлено таке: 09.02.2024 поліцейським 1 взводу 2 роти з батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві, сержантом поліції Проценком Б.М., винесено постанову серії ЕНА № 1405369 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн 00 коп. У цій постанові зазначено, що о 08 год 37 хв 09.02.2024 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Київ по вул. Братиславська, здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України: на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Цим же судовим рішенням зазначену постанову інспектора визнано такою, що винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, та скасовано. Наведене підтверджено копією рішення у судовій справі № 740/1007/24 (арк. 25-30).
Суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 (фізичної особи) про те, що неправомірним притягненням його поліцейським 1 взводу 2 роти з батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві (посадовою особою органу державної влади) до відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП йому завдано втрат немайнового характеру у виді моральних страждань, переживань, нормального способу життя й необхідності вжиття заходів для його нормалізації. Розмір відшкодування цієї шкоди місцевим судом визначено правильно: з урахуванням встановлених і описаних вище характеру й способу завдання цієї шкоди та тривалості її перетерплювання.
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, та обставини справи, суд доходить такого.
Моральну шкоду ОСОБА_1 (фізичній особі) спричинено протиправними діями поліцейського 1 взводу 2 роти з батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві - сержантом поліції Проценком Б.М. (посадовою особою органу державної влади), ухваленням незаконної постанови про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, а також прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. У її частині 1 зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення таких незаконних дій: незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, тобто в усіх інших випадках заподіяння шкоди переліченими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто в порядку ст. 1173, 1174 ЦК України.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається на державу, а не на посадову особу, незаконним рішенням якої завдано шкоду. Отож судом І інстанції правильно визначено належного відповідача у справі - Департамент патрульної поліції, а також спосіб її відшкодування.
Розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди місцевим судом визначено вірно: виходячи з встановлених та описаних вище характеру й способу завдання цієї шкоди, а також тривалості її перетерплювання.
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать описаним вище встановленим у справі обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам. Крім того, апеляційний суд констатує, що посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, про яку йдеться, і що останнім не обґрунтовано розмір цієї шкоди та підстав, які призвели до заподіяння йому моральних страждань, є юридично неспроможними. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.07.2010 в справі «Недайборщ проти Росії» (п. 9.3) зазначено, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс.
Отож оскаржуване рішення є законним.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий:                                        Судді: