Номер провадження: 33/813/2661/24
Номер справи місцевого суду: 523/14625/24 
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М.В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 109002, 07.08.2024 о 19 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Хімічна, 6а в місті Одесі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя ). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у спеціалізованому медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2024 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.
19.10.2024  ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з відеозапису в нього не вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, що вказані у протоколі та постанові, а тому відсутні належні докази встановлення підстав для пропозиції огляду. Зазначає, що відмовився їхати тільки до медичного закладу, натомість від проходження огляду на місці не відмовлявся, що свідчить про порушення процедури проходження огляду та визнання його недійсним. Працівниками поліції його було ведено в оману та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, разом з правами, передбаченим ст. 268 КУпАП не роз`яснювали. В матеріалах справи відсутні об`єктивне підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . Від керування транспортного засобу його не відстороняли, що доводить відсутність таких ознак. 
В судове засідання, призначене на 29.11.2024 о 10:30 год., ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
В апеляційній скарзі просив розглянути справу за його відсутності.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , судом першої інстанції розглянута 30.09.2024 без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Доказів отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови матеріали справи не містить. 
За таких обставин, строк на апеляційне оскарження постанови суду від 30.09.2024 пропущений з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 109002 від 07.08.2024 (а.с.1);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з відміткою про відмову від проходження огляду (а.с.4);
- відеозаписом з місця події на який зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5).
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини  
  ОСОБА_1 встановленої постановою суду та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме : за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У доводах апеляційної скарги посилається на те, що з відеозапису у нього не вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, що вказані у протоколі та постанові, а тому відсутні підстави для пропозиції огляду.
Проте зазначені доводи є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.
Положеннями п. 2 - 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З аналізу наведених норм слідує, що підстави вважати чи перебуває особа у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, а сама по собі незгода ОСОБА_1 з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння не звільняє його від обов`язку пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння та не спростовує його відмову від проходження такого огляду.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився їхати тільки до медичного закладу, натомість від проходження огляду на місці зупинки не відмовлявся не можуть бути безумовною підставою для скасування оскарженої постанови суду, оскільки як вбачається з відеозапису, він неодноразово зазначав, що вживав алкогольні напої, що і стало підставою для його відмови від проходження огляду.
Посилання в апеляційній скарзі на не роз`яснення працівниками поліції наслідків відмови від проходження огляду, разом з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, апеляційний суд розцінює критично, з огляду на таке.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, водій ОСОБА_1 як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати про свій обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.
Крім того, як вбачається з відеозапису, працівники поліції неодноразово зазначали про те, що на ОСОБА_1 буде складено протокол, який буде направлений до суду, проти чого останній не заперечував.
ОСОБА_1 ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 109002 від 07.08.2024, в якому викладена суть інкримінованого йому правопорушення, та відповідальність за вчинене ним правопорушення, про що свідчить його особистий підпис в протоколі. Однак будь-яких зауважень щодо суті та змісту протоколу він не виклав.
Права передбачені ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП ОСОБА_1 також роз`яснювались, що підтверджується його особистим підписом.
Твердження ОСОБА_1 про ведення його працівниками поліції в оману є безпідставними, оскільки апеляційним судом не встановлено будь-яких неправомірних дій з боку працівників поліції, відмова ОСОБА_1 була добровільною, як водій транспортного засобу він має усвідомлювати наслідки своїх дій.
При цьому, будь-яких доказів звернення зі скаргами, або заявами до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівників поліції матеріали справи також не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 є неспроможними, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
Доводи ОСОБА_1 про те, що від керування транспортного засобу його не відстороняли, що доводить відсутність таких ознак спростовується протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 109002 від 07.08.2024, з якого вбачається, що останній був відсторонений від керування транспортним засобом.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2024 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова