ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

14 січня 2025 року
м. Харків

справа № 638/14535/21
провадження № 22-ц/818/450/25

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:
заявник - старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирна Т.В.,
боржник — ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирної Т.В. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленим законом порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Штих Т.В.,-
в с т а н о в и в :
У квітні 2023 року державний виконавець у порядку ст.440 ЦПК України звернулась до суду із поданням про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирної Т.В. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, задоволено. Звернуто стягнення на 1/10 частину нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке не зареєстровано у встановленому законом порядку за боржником ОСОБА_1 та згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно значиться зареєстрованим за ОСОБА_2 , для виконання ОСОБА_1 зобов`язань за виконавчими листами у справі № 638/14535/21, виданими Дзержинським районним судом м. Харкова 16.01.2023 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні подання державного виконавця відмовити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та позбавлення апелянта можливості на участь у судових засіданнях. Вказує, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу суду про звернення стягнення майна, яке жодним чином не перебувало у власності боржника, не встановив обставин, з яких причин не було зареєстровано таке майно. Зазначає, що законом прямо встановлено обов`язкову умову для звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме відсутність достатніх коштів або рухомого майна. При цьому держ. виконавець була обізнана про наявність рахунків в установі банку, оскільки неодноразово арештовувала рахунок за виконавчим провадженням.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
       Звертаючи стягнення на майно боржника, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 є власником 1/10 частки у праві спільної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом прийняття спадщини, однак право власності на нерухоме майно нею на даний час не зареєстроване, що обмежує державного виконавця у вчиненні дії, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а саме зверненні стягнення на спірне нерухоме майно. Враховуючи, що рішення боржником не виконане, а державний виконавець зобов`язаний вживати всіх можливих заходів для виконання рішення суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість подання державного виконавця.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходяться: виконавчий лист № 638/14535/21 виданий 16.01.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4061,29 гривень; виконавчий лист № 638/14535/21 виданий 16.01.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2000,00 гривень; виконавчий лист № 638/14535/21 виданий 16.01.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 908,00 гривень. Державним виконавцем на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» об`єднано вищевказані виконавчі провадження у зведене.
В ході примусового виконання державним виконавцем направлено запити до органів, що реєструють право власності, податкових органів та Пенсійного фонду України щодо з`ясування джерел отримання доходу боржником.
Згідно відповіді УДАІ ГУВСУ в Харківській області за боржником автотранспортні засоби не зареєстровано
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі відомості щодо речових прав на нерухоме майно боржника відсутні.
Згідно відповіді ДПІ боржник не має джерел доходу та відкритих рахунків у банківських установах.
Стягувачем було надано заяву, якою повідомлено, що ОСОБА_3 , перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 на підставі договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого 09.03.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим № 767 на праві приватної власності належали нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповів своїй дружині – ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю. було заведено спадкову справу № 37/2020.
Крім дружини ОСОБА_3 , неповнолітнього сина ОСОБА_2 – ОСОБА_4 – із заявою про прийняття спадщини звернулась мати спадкодавця – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також його донька – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інша донька спадкодавця – ОСОБА_5 – із заявою про прийняття спадщини не зверталась.
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
З огляду на кількість спадкоємців ОСОБА_2 (5 осіб) розмір обов`язкової частки матері померлого ОСОБА_1 та сина померлого ОСОБА_4 становить по 1/10 частині спадкового майна.
16 вересня 2022 року ОСОБА_3 одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/10 часток у праві спільної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, 16 вересня 2022 року ОСОБА_4 одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 часток у праві спільної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 (мати спадкодавця) – боржник по вищевказаним виконавчим провадженням – свідоцтво про право на спадщину на належну їй частку у праві власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 станом на час звернення із поданням не отримала.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Зазначене конституційне положення закріплено у статті 18 ЦПК України, згідно із якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 10 ЦПК України є джерелом права.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Частинами третьою, четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця (частина одинадцята статті 440 ЦПК).
Разом з тим колегія суддів зауважує, що боржник була обізнана про розгляд подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що свідчить її особиста заява (а.с.222) про неможливість явки до суду у зв`язку із відсутністю у місті Харкові.
Враховуючи, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , за рішеннями судів, які не виконані. При цьому після прийняття спадщини, право власності на спадкове майно боржник не оформила, суд першої інстанції обгрунтовано надав дозвіл державному виконавцю на звернення стягнення на 1/10 частки у праві спільної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбаченихст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                О.В. Маміна

Судді:                                                                        Н.П. Пилипчук

                                                                               О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 16.01.2025 року.