УХВАЛА
 
3 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 148/1893/22
провадження № 51-795 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня та 22 листопада 2024 року,
установила:
ОСОБА_4 звертався з касаційною скаргою про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) від 25 грудня 2024 року було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. У рішенні Суду також було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала. 
У межах наданого строку до Суду надійшло нове звернення, котре, як зазначає ОСОБА_4 , щодо виконання ухвали від 25 грудня 2024 року. Однак при скеруванні цього звернення вимог ст. 427 КПК знову не було додержано. 
Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу з новим зверненням необхідно повернути авторові на таких підставах.
У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і  розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є її повернення.
Водночас за правилами гл. 32 КПК недоліки залишеної без руху скарги може бути усунуто шляхом подачі нової касаційної скарги, котра має відповідати вимогам ст. 427 цього Кодексу. Також у силу статей 428, 430 вказаного Кодексу касаційне провадження відкривається виключно за касаційною скаргою, її копія (а не тієї, яку було залишено без руху) надсилається іншим учасникам судового провадження, а  надалі саме за новою скаргою здійснюється процедура перегляду і приймається остаточне рішення.
Наведеного скаржник не врахував. 
Так, замість нової касаційної скарги ОСОБА_4 надіслав лист, у якому висловлює незгоду зі згаданою ухвалою Суду від 25 грудня 2024 року. Між тим, відповідно до норм КПК рішення про залишення касаційної скарги без руху не оскаржується і  підлягає виконанню. Крім того, у зазначеному листі його автор усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК не виклав конкретної вимоги до суду касаційної інстанції. Тобто не  сформульовано конкретного прохання щодо рішення, яке відповідно до ст. 436 вказаного Кодексу має право ухвалити Суд за наслідками розгляду касаційної скарги. Натомість у зверненні містяться некоректні, не пов`язані з юридичними критеріями судження (приміром, як безглузда ухвала апеляційного суду, сумнівність освіти суддів суду касаційної інстанції).
За відсутності у новому зверненні сформульованої конкретної вимоги щодо цього Суд позбавлений можливості визначити межі касаційного перегляду, а учасники судового провадження - скористатися процесуальним правом подати відповідні заперечення (ст. 431 КПК) та висловити свою позицію.
Крім того, у короткому листі не викладено обґрунтування істотного порушення апеляційним судом, при постановленні ухвали від 22 листопада 2024 року, застосованої норми права - п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, з урахуванням імперативності її приписів.Натомість є лише вказівка на наявність такого обґрунтування в касаційній скарзі, залишеній без руху 25 грудня 2024 року, із чим скаржник не згодний. 
Отже, як убачається зі змісту нового звернення скаржник не виявив бажання скористатись своїм правом і наданою йому процесуальною можливістю усунути недоліки касаційної скарги. Водночас суть позиції ОСОБА_4 зводиться до того, що визначені для здійснення провадження за скаргою судді повинні бути відведені через їхню юридичну необізнаність та прийняття рішення не на користь скаржника, а працівників апеляційного суду. 
Проте зазначені аргументи не можна визнати прийнятними. Склад суду в цьому провадженні був сформований автоматизованою системою документообігу відповідно до ст. 35 КПК. Обставини, котрі би у розумінні статей 75, 76 вказаного Кодексу унеможливлювали участь визначених автоматизованою системою суддів, наразі відсутні, а некоректні, суб`єктивні судження та заперечення висновків суду не створюють підстав для відводу. Також, виходячи з правил ст. 80 КПК, заяви про відвід подаються під час судового (апеляційного/ касаційного) провадження. Натомість за скаргою ОСОБА_4 касаційне провадження не здійснюється, адже це відбувається після його відкриття, а не на стадії перевірки скарги на її відповідність ст. 427 КПК. Тому на цій стадії немає правових підстав для відведення окреслених у листі суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) й формування іншого складу колегії, як про це йдеться у зверненні.
Таким чином, оскільки скаржник не подав нової касаційної скарги, а його лист, який надійшов на адресу Суду, за змістом не є такою скаргою, допущених недоліків залишеної без руху скарги не усунуто.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліків касаційної скаргу, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на викладене, залишену без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 та його нове звернення (лист) належить повернути їх авторові.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про відвід колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Касаційну скаргу з новим зверненням ОСОБА_4 разом з  усіма доданими матеріалами повернути особі, яка їх подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                         ОСОБА_5