П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/4671/24	

Категорія 108020000	Головуючий у суді І інстанції: Ярощук В.Г. час і місце ухвалення: 14:57, м. Миколаїв	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року по справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЕНДЕКС САНРАЙС» до Миколаївської митниці про визнання протиправним та скасування рішень та карток відмови, -
встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Миколаївської митниці про визнання протиправним та скасування рішень та карток відмови, мотивуючи його тим, що між ним і його контрагентами було укладено в грудні 2023 року – березні 2024 року договори комісії, згідно яким позивач взяв на себе зобов`язання від свого імені і за рахунок контрагентів знаходити за межами митного кордону України, здійснювати придбання і доставку на митну територію України Товар, необхідний контрагентам у відповідності з технічними і якісними характеристиками за найменуваннями і у кількості, вказаними в заявках, а також здійснювати всі необхідні платежі для митного оформлення товару. На виконання вищевказаних договорів комісії 29.09.2023 між позивачем і компанією «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» (LIMITED LIABILITY COMPANY AVENKO TRADING (AVENKO TRADING L.L.C.) (Дубай, Об`єднані Арабські Емірати) укладено контракт № LS-A-2023 щодо купівлі позивачем у компанії «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» Товарів згідно з Інвойсами до контракту на кожну поставку. Товар придбавається для реалізації на території України. Згідно з інвойсів компанія «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» поставила позивачу за умовами поставки СРТ-Київ синтетичні тканини. 24.04.2024, 25.04.2024, 01.05.2024, 06.05.2024 (двічі) уповноважена особа позивача (декларанта) подала митні декларації до відповідача на полотна трикотажні, в яких ціна товару визначено та заявлено за основним (першим) методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Проте, відповідач склав оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості, відповідно до яких вартість товару ним було визначено на підставі резервного методу. На переконання позивача вказані рішення відповідача є протиправними.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними і скасовано: рішення Миколаївської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.04.2024 № UA504180/2024/000006/2, від 25.04.2024 № UA504080/2024/000007/2, від 01.05.2024 №   UA504180/2024/000007/2, від 06.05.2024 № UA504180/2024/000008/2 та від 06.05.2024 №   UA504180/2024/000009/2; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Миколаївської митниці від 24.04.2024 № UA504180/2024/000028, від 25.04.2024 № UA504080/2024/000011, від 01.05.2024 № UA504180/2024/000030, від 06.05.2024 № UA504180/2024/000031 та від 06.05.2024 № UA504180/2024/000032. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Миколаївська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що з врахуванням збільшення логістичних витрат, закономірним є і збільшення витрат на ціну товару, яка, як було зазначено в матеріалах справи, була аналогічною за митною вартістю 3,05 дол. СІІІА/кг за всіма 5 митними деклараціями №24UA504180001570U6, № 24UA504080000913U5, №24UA504180001626U5, №24UA504180001649U1, №24UA504180001648U2. Також, судом першої інстанції були проігноровані доводи митного органу щодо перевізників товару по справі.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2023 року позивач (Покупець) уклав у місті Києві (Україна) контракт № LS-A-2023 з компанією «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» (Продавець) (далі – Контракт № LS-A-2023).
Компанія «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» володіє торговою ліцензією Уряду Дубаю (Об`єднані Арабські Емірати) № 1176804 на здійснення діяльності, зокрема, з торгівлі текстильними товарами з 19.04.2023 до 18.04.2025, реєстраційний номер у Дубайській торгово-промисловій палаті № 455983, що підтверджується квитанцією від 05.04.2024 № 15671601 торгової ліцензією № 1176804.
Пунктом 1.1 Контракту № LS-A-2023 встановлено, що цей Контракт укладається також в рамках виконання договорів комісії.
Згідно чинного Контракту Продавець продає, а Покупець купляє Товар згідно Інвойсів до Контракту на кожну поставку. Товар придбавається для реалізації на території України (пункт 1.3 Контракту № LS-A-2023).
Відповідно до пункту 2.1 Контракту № LS-A-2023 вид, кількість, ціна, вартість Товару, узгоджується між Продавцем і Покупцем і фіксується в Інвойсах до Контракту.
На кожну партію Товару Продавець зобов`язується надати наступні документи: інвойс; товаротранспортну накладну чи телекс-реліз (морський коносамент) (пункт 5.2 Контракту № LS-A-2023).
Відповідно до пунктів 6.2 і 6.3 Контракту № LS-A-2023 умови постачання згідно цього Контракту обмовляються сторонами для кожної окремої поставки в інвойсі до Контракту згідно з правилами Інкотермс 2020.
За дорученням Продавця безпосереднім відправником Товару може бути інша фірма. Відправник Товару та конкретні умови вказуються в інвойсах.
Відповідно до пункту 12.6 Контракту № LS-A-2023 цей Контракт набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2024, але до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Пізніше позивач уклав зі своїми контрагентами однакові за змістом договори комісії, а саме:
від 29.12.2023 № 29-12/2023 з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРИВАТДОМ» (далі – ТОВ «ПРИВАТДОМ»);
від 11.03.2023 № 11-03/2023 з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БК «ЗАТИШНИЙ БУДИНОК» (далі – ТОВ «БК «ЗАТИШНИЙ БУДИНОК»);
від 29.03.2023 № 29-03/2024 з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЕЙРОКС» (далі – ТОВ «НЕЙРОКС»).
Відповідно до пунктів 1.1 договорів комісії від 29.12.2023 № 29-12/2023, від 11.03.2023 № 11-03/2023 та від 29.03.2023 № 29-03/2024 Комісіонер (позивач) бере на себе зобов`язання від свого імені і за рахунок Комітента (контрагента позивача) знаходити за межами митного кордону України, здійснювати придбання і доставку на митну територію України Товар, необхідний Комітенту у відповідності з технічними і якісними характеристиками за найменуваннями і у кількості, вказаними у заявках, а також здійснювати всі необхідні платежі для митного оформлення товару.
Компанія «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» поставила позивачу за умовами поставки «Перевезення оплачено до – Київ» (СРТ-Київ) синтетичні тканини згідно з інвойсів:
1) від 31.01.2024 № 26414-NFR в кількості 96161 м за ціною 0,67 доларів США за метр на загальну суму 64427,87 доларів США, держава походження товару – Китайська Народна Республіка;
2) від 20.02.2024 № 25497-MFJ в кількості 1547 рулонів за ціною 41,06 доларів США за рулон на загальну суму 63519,82 доларів США, держава походження товару – Китайська Народна Республіка;
3) від 20.02.2024 № 26524-BUR в кількості 9630 м за ціною 0,746 доларів США за метр на загальну суму 7183,98 доларів США, держава походження товару – Китайська Народна Республіка;
4) від 01.03.2024 № 73501-MFM в кількості 36950 м за ціною 1,524 доларів США за метр на загальну суму 56311,80 доларів США, держава походження товару – Китайська Народна Республіка;
5) від 08.02.2024 № 15193-MBU в кількості 2074 рулонів за ціною 31,94 доларів США за рулон на загальну суму 66243,56 доларів США, держава походження товару – Китайська Народна Республіка;
6) від 08.02.2024 № 64617-HLV в кількості 2238 рулонів за ціною 29,48 доларів США за рулон на загальну суму 65976,24 доларів США, держава походження товару – Китайська Народна Республіка.
У період з 16.02.2024 по 15.07.2024 позивач здійснив оплату за товар компанії «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» на загальну суму 1197358,91 доларів США, що підтверджується доданими до клопотання позивача від 01.11.2024 платіжними дорученням.
ТОВ «ПРИВАТДОМ» подало позивачу замовлення від 26.01.2024 № 26.01-01 на поставку 96161 м тканини синтетичної у термін до 01.05.2024.
ТОВ «НЕЙРОКС» подало позивачу замовлення від 29.03.2024 № 29.03-01 на поставку 1547 рулонів тканини синтетичної у термін до 29.04.2024, замовлення від 29.03.2024 №   29.03-24 на поставку 9630 м тканини синтетичної у термін до 29.04.2024, замовлення від 29.03.2024 № 29.03-04 на поставку 2074 рулонів тканини синтетичної у термін до 10.05.2024, замовлення від 29.03.2024 № 29.03-04 на поставку 2238 рулонів тканини синтетичної у термін до 10.05.2024.
ТОВ «ЗАТИШНИЙ БУДИНОК» подало позивачу замовлення від 11.03.2024 № 11.03-01 на поставку 36950 м тканини синтетичної у термін до 08.05.2024.
З метою здійснення митних оформлень отриманого товару, позивач подав відповідачу митні декларації відповідно:
1) від 24.04.2024 № 24UA504180001570U6 на полотна трикотажні машинного в`язання із синтетичних волокон, всього 96161 м, загальна сума за рахунком – 64427,87 доларів США; у графі 9 форми МД-6 (доповнення № 1 до вказаної декларації) відповідальною особою вказано ТОВ «ПРИВАТДОМ»;
2) від 25.04.2024 № 24UA504080000913U5 на полотна трикотажні машинного в`язання із синтетичних волокон, всього 1547 рулонів, а також 9630 м, загальна сума за рахунком – 70703,80 доларів США; у графі 9 форми МД-6 (доповнення № 1 до вказаної декларації) відповідальною особою вказано ТОВ «НЕЙРОКС»;
3) від 01.05.2024 № 24UA504180001626U5 на полотна трикотажні машинного в`язання із синтетичних волокон, всього 36950 м, загальна сума за рахунком – 56311,80 доларів США; у графі 9 форми МД-6 (доповнення № 1 до вказаної декларації) відповідальною особою вказано ТОВ «БК «ЗАТИШНИЙ БУДИНОК»;
4) від 06.05.2024 № 24UA504180001649U1 на полотна трикотажні машинного в`язання із синтетичних волокон, всього 2074 рулонів, загальна сума за рахунком – 66243,56 доларів США; у графі 9 форми МД-6 (доповнення № 1 до вказаної декларації) відповідальною особою вказано ТОВ «НЕЙРОКС»;
5) від 06.05.2024 № 24UA504180001648U2 на полотна трикотажні машинного в`язання із синтетичних волокон, всього 2238 рулонів, загальна сума за рахунком – 65976,24 доларів США; у графі 9 форми МД-6 (доповнення № 1 до вказаної декларації) відповідальною особою вказано ТОВ «НЕЙРОКС».
З даних, що вказані у графах 22 і 38 вищенаведених митних декларацій, слідує, що вартість різних видів тканин і різних виробників є однаковою і становить 3,05 долара США.
У вищезазначених митних деклараціях вартість товару визначено за основним (першим) методом – ціною договору.
До митного оформлення згідно з картками відмови в прийнятті митної декларації від 24.04.2024 № UA504180/2024/000028, 25.04.2024 № UA504080/2024/000011, від 01.05.2024 №   UA504180/2024/000030, від 06.05.2024 № UA504180/2024/000031 і від 06.05.2024 №   UA504180/2024/000032 для підтвердження митної вартості позивач подав відповідачу такі документи: а) пакувальні листи; б) рахунки-фактури (інвойси); в) автотранспортні накладні; г) декларації про походження товару; ґ) Контракт № LS-A-2023; д) додаткова угода № 1 від 06.11.2023 до Контракту № LS-A-2023; е) внутрішні договори; є) договір про надання послуг митного брокера від 03.01.2024 № 10/1.
У зв`язку з отриманням повідомлення від митниці щодо надання додаткових документів з метою визначення митної вартості товару за відповідними митними деклараціями ТОВ «СІАР ГРУПП», як декларант позивача, надав відповідачу додаткові пояснення, а саме: 
1) від 24.04.2024, до якого додатково додав цінник від 31.01.2024; 
2) від 25.04.2024, до якого додатково додав цінник від 20.02.2024 № 1 і від 20.02.2024 № 2;
3) від 01.05.2024, до якого додатково додав цінник від 01.03.2024;
4) від 06.05.2024, до якого додатково додав цінник від 08.02.2024;
5) від 06.05.2024, до якого додатково додав цінник від 08.02.2024.
За результатами розгляду митних декларацій відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості від 24.04.2024 № UA504180/2024/000006/2, від 25.04.2024 №   UA504080/2024/000007/2, від 01.05.2024 № UA504180/2024/000007/2, від 06.05.2024 №   UA504180/2024/000008/2 та від 06.05.2024 № UA504180/2024/000009/2, а також видав на їх підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно від 24.04.2024 № UA504180/2024/000028, від 25.04.2024 № UA504080/2024/000011, від 01.05.2024 №   UA504180/2024/000030, від 06.05.2024 № UA504180/2024/000031 та від 06.05.2024 №   UA504180/2024/000032.
В графах 33 оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідач зазначив, по-перше, що документи, подані декларантом до митного оформлення, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, містять обґрунтовані сумніви щодо її числових значень, містять розбіжності, а саме:
відсутня документальна інформація щодо наявності / відсутності страхових витрат з урахуванням умов поставки СРТ Київ;
декларантом не поданий коносамент, передбачений Контрактом № LS-A-2023;
при митному оформлені відсутні транспортні документи, які підтверджують шлях прямування вантажу, документальна інформація щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку товару;
комерційні інвойси містять печатки з нечіткими відтисками, відсутні підписи та обов`язкові банківські реквізити, документи містять сліди неодноразового сканування, що свідчить про можливу їх підробку;
аркуші Контракту № LS-A-2023 не пронумеровані та відсутні підписи;
прайс-листи не містять строку дії зазначених пропозицій.
По-друге, коригування (розрахунок) не здійснювалися, оскільки за основу для визначення митної вартості товарів використані митні декларації, оформлені на товари, ввезені приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари, а саме: митні декларації:
від 28.01.2024 № UA500020/2024/1144 до митної декларації позивача від 24.04.2024 №   24UA504180001570U6;
від 02.03.2024 № UA209230/2024/19152 до митної декларації позивача від 25.04.2024 №   24UA504080000913U5;
від 08.04.2024 № UA204060/2024/2101 до митних декларацій позивача від 24.04.2024 №   24UA504180001570U6, від 01.05.2024 № 24UA504180001626U5, від 06.05.2024 №   24UA504180001649U1 і від 06.05.2024 № 24UA504180001648U2;
від 14.04.2024 № UA500080/2024/4688 до митної декларації позивача від 25.04.2024 №   24UA504080000913U5;
від 26.04.2024 № UA204060/2024/2616 до митних декларацій позивача від 01.05.2024 №   24UA504180001626U5, від 06.05.2024 № 24UA504180001649U1 і від 06.05.2024 №   24UA504180001648U2.
Вважаючи рішення відповідача та картки відмови в прийнятті митної декларації протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що зазначення у митних деклараціях, на підставі даних яких відповідач здійснив коригування митної вартості, інформації про те, що ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору. Поряд з цим, безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, а тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі – МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою-третьою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4)   оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5)   приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:  1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами.
Водночас повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм статті 53 МК України міститься у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19 та від 09.09.2022 у справі № 820/2004/17.
Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно за частинами першою і другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин другої та третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.
Частиною восьмою статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості від 24.04.2024 № UA504180/2024/000006/2, від 25.04.2024 № UA504080/2024/000007/2, від 01.05.2024 № UA504180/2024/000007/2, від 06.05.2024 № UA504180/2024/000008/2 та від 06.05.2024 № UA504180/2024/000009/2 відповідач при обґрунтуванні незастосування основного методу (за ціною договору (контракту) зазначив, що:
відсутня документальна інформація щодо наявності / відсутності страхових витрат з урахуванням умов поставки СРТ Київ;
декларантом не поданий коносамент, передбачений Контрактом № LS-A-2023;
при митному оформлені відсутні транспортні документи, які підтверджують шлях прямування вантажу, документальна інформація щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку товару;
комерційні інвойси містять печатки з нечіткими відтисками, відсутні підписи та обов`язкові банківські реквізити, документи містять сліди неодноразового сканування, що свідчить про можливу їх підробку;
аркуші Контракту № LS-A-2023 не пронумеровані та відсутні підписи;
прайс-листи не містять строку дії зазначених пропозицій.
Поряд з цим, для підтвердження митної вартості позивач подав відповідачу ряд документів.
По-перше, Контракт № LS-A-2023 і додаткова угода № 1 від 06.11.2023 до Контракту №   LS-A-2023, відповідно до якого: на кожну партію товару продавець зобов`язується надати наступні документи: інвойс; товаротранспортну накладну чи телекс-реліз (морський коносамент); умови поставки обмовлюються сторонами для кожної окремої поставки в інвойсі до Контракту згідно з правилами Інкотермс 2020 (пункт 6.2).
Відтак зі змісту Контракту № LS-A-2023 слідує, що у позивача може бути відсутній коносамент у разі наявності в нього товаротранспортної накладної.
До всіх п`яти митних декларацій позивач надав позивачу відповідні міжнародні транспортні накладні (CMR), що підтверджується також таблицею митних оформлень позивача, яка була долучена відповідачем до клопотання про долучення доказів від 29.07.2024.
По-друге, у всіх відповідних шести інвойсах визначено умови поставки згідно з Інкотермс 2020 «Перевезення оплачено до м. Київ» (СРТ-Kyiv).
Відповідно до правил Інкотермс 2020 поставка та ризик – «Перевезення оплачено до» (СРТ) означає, що продавець здійснює поставку товару та передає ризик покупцю: коли передає товар перевізнику, з яким він уклав договір (контракт) перевезення; або забезпечує надання товару, поставленого у такий спосіб.
Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару, якщо він поставлений відповідно до статті А2, та одержати його від перевізника в названому місці призначення або, якщо узгоджено, в пункті в межах цього місця. Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем щодо укладення договору (контракту) перевезення та страхування.
Натомість продавець зобов`язаний укласти або забезпечити укладання договору (контракту) перевезення товару з узгодженого пункту поставки, якщо такий є у місці поставки, до названого місця призначення чи, якщо узгоджено, до будь-якого пункту в такому місці. Також, де це застосовується, продавець повинен сплатити та здійснити всі формальності з очищення для експорту, що вимагаються країною експорту.
Оскільки згідно з інвойсами місцем поставки за правилами «Перевезення оплачено до» є місто Київ, тому позивач не зобов`язаний мати транспортні документи, які підтверджують шлях прямування вантажу, документальна інформація щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку товару, а також документи щодо страхування товару.
По-третє, у всіх відповідних шести цінниках (price list) компанія «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» вказала ціну товару з умовами постачання «Перевезення оплачено до м. Київ» (СРТ-Kyiv), тобто у цінну товарів вже було включно як вартість самих товарів, так і витрати на їх поставку до міста Києва та прибуток постачальника.
Як наслідок, це не виключає можливість постачання компанією «АВЕНКО ТРЕЙДІНГ» за різними поставками вартість тканин за однією ж тою самою ціною. 
Отже, у поданих позивачем відповідачу документах містяться усі дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень (номенклатура товарів, кількість кожного виду товару, ціна за відповідну одиницю товару за умовами поставки «Перевезення оплачено до» та загальна вартість). Розбіжності між окремими документами відсутні.
Тобто висновки відповідача про те, що подані позивачем документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (ціни товару), документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень (ціни товару) є безпідставними і необґрунтованими.
Щодо посилань в оскаржуваному рішенні на те, що декларантом неподані усі необхідні документи, суд зазначає, що відповідно до статті 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.
Не надання додаткових документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справах № 804/16980/14 та від 06.02.2018 у справі № 815/2013/15.
Суд враховує, що за умовами поставки «Перевезення оплачено до» не встановлено обов`язок продавця надати покупцю інформацію про всі складові загальної вартості товару. А це у свою чергу унеможливило з об`єктивних підстав надання позивачем відповідачу документів, які підтверджували б суму усіх складових його вартості.
Водночас, відсутність номерів на аркушах Контракту № LS-A-2023, і що подані інвойси містять печатки з нечіткими відтисками, документи неодноразового сканування, можуть свідчити про можливу підробку, є суб`єктивною оцінкою посадової особи відповідача, тобто її припущенням.
У постанові від 09.04.2021 у справі № 809/119/17 Верховний Суд сформував правовий висновок, що «приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Саме ж по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.»
Суд також відхилив аргументацію відповідача про те, що реквізити поданих позивачем цінників не відповідають загальносвітовій практиці, оскільки чинним законодавством і міжнародним приватним правом не встановлені будь-які вимоги щодо форми та змісту цінників.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.04.2018 у справі № 826/10456/16.
Основою для визначення митних вартостей при прийняті оскаржуваних рішень відповідач здійснив за резервним методом (підпункт «ґ» пункту 2 частини першої статті 57, стаття 64 МК України) та використав митну вартість оцінюваних товарів на раніше визначених митними органами митних вартостях, а саме: митні декларації: від 28.01.2024 № UA500020/2024/1144 до митної декларації позивача від 24.04.2024 №   24UA504180001570U6; від 02.03.2024 № UA209230/2024/19152 до митної декларації позивача від 25.04.2024 №   24UA504080000913U5; від 08.04.2024 № UA204060/2024/2101 до митних декларацій позивача від 24.04.2024 №   24UA504180001570U6, від 01.05.2024 № 24UA504180001626U5, від 06.05.2024 №   24UA504180001649U1 і від 06.05.2024 № 24UA504180001648U2; від 14.04.2024 № UA500080/2024/4688 до митної декларації позивача від 25.04.2024 №   24UA504080000913U5; від 26.04.2024 № UA204060/2024/2616 до митних декларацій позивача від 01.05.2024 №   24UA504180001626U5, від 06.05.2024 № 24UA504180001649U1 і від 06.05.2024 №   24UA504180001648U2.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Крім цього, у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу – резервного.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
У пунктах 33 оскаржуваних рішень, у яких викладені обставини його прийняття, зазначено лише посилання на митні декларації, в порівнянні з якими співставлялись вартості товарів. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом, та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена – наведені тільки реквізити митної декларації та вартість товару за 1 кілограм.
Однак, позивач вказав кількість тканин: у метрах у митних деклараціях від 24.04.2024 № 24UA504180001570U6 і від 01.05.2024 № 24UA504180001626U5,  у рулонах у митних деклараціях від 06.05.2024 № 24UA504180001649U1 і від 06.05.2024 № 24UA504180001648U2;  у рулонах і метрах у митній декларації від 25.04.2024 № 24UA504080000913U5.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Зазначення у митних деклараціях, на підставі даних яких відповідач здійснив коригування митної вартості, інформації про те, що ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору. Поряд з цим, безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, а тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Статтею 77 КАС України, встановлено, що    кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Крім того в рішенні №  37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.  Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів та прийняті на їх підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці, - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року по справі № 400/4671/24, - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

         Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
         Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький