ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/226/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/682/24 Категорія: 	Скирда Б.К. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 лютого 2025 року м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»;
відповідач – ОСОБА_1 ;
представник відповідача – адвокат Яресько Тарас Віталійович;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Яресько Тарас Віталійович; 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Яреська Тараса Віталійовича на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15.01.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 72131821.
Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1. п.5 Договору позики).
Відповідно до п. 20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного цифрового документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 000,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею.
З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №72131821 в розмірі 34000 грн.
26.12.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3350287.
У відповідності до п.п. 1.1. Кредитного договору, укладання кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Відповідно до п.п.2.1. Кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору.
Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови Кредитного договору, відповідач підтверджує, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил.
19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 року до договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 781,50 грн., з яких: 2 998,10 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 783,40 грн. – сума заборгованості за процентами.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.10.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 3350287 в розмірі 17 781,50 грн., з яких: 2 998,10 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 783,40 грн. – сума заборгованості за процентами.
У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість: за договором позики № 72131821 в розмірі 34000,00 грн; за кредитним договором № 3350287 в розмірі 17781,50 грн., а всього стягнутизаборгованість за договорами у загальному розмірі 51781,50 грн., також понесені позивачем судові витрати.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором позики № 72131821 в розмірі 14 875,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 375,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 3350287 в розмірі 17 781,50 грн., з яких: 2 998,10 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 783,40 грн. – сума заборгованості за процентами, а всього 32 656,50 грн.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Яресько Т.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтоване тим, що судом першої інстанції в порушенням норм процесуального права, було неналежним чином досліджено докази, взято до уваги неналежні докази, зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи, ухилення суду від своїх процесуальних обов`язків, не взято до уваги практику Верховного Суду.
Зазначає, що у позивача відсутнє право вимоги за Договором позики № 72131821. Договір позики № 72131821 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений, як стверджує позивач, 15.01.2023, тоді як Договір факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, на який посилається позивач як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 , був укладений 14.06.2021, тобто до моменту укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником.
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке існувало на момент передачі прав новому кредитору. Передати право вимоги по кредитному договору, який не укладений на момент укладення договору факторингу – неможливо.
Крім того, на час укладення такого договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином.
Таким чином, позивач не набув прав нового кредитора за Договором позики № 72131821, а отже не має права пред`являти свої вимоги до відповідача.
Позивачем не додано жодного первинного бухгалтерського документа. Серед доказів, які долучив позивач до своєї позовної заяви, не наданого жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, яка підтверджувала б факт видачі кредитних коштів.
Приймаючи рішення суд першої інстанції фактично підтвердив, що він не досліджував у справі навіть умови Договору факторингу від 14.06.2021 року № 14/06/21, а заздалегідь прийняв позицію позивача.
31 грудня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2024 року року по справі № 697/682/24 – залишити без змін.
Відзив обґрунтований тим, що судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, а дана справа в цілому розглянута з повним з`ясуванням фактичних обставин справи. Позивач вказує, що оскільки предметом судового спору є спір про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК» «ЄАПБ» заборгованості за відповідними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, то в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у даній справі, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Позивач вважає, що доводи і аргументи на яких гуртуються вимоги апелянта, як на підставу для зміни рішення суду першої інстанції, є суб`єктивною думкою сторони апелянта, яка суперечить нормам цивільного законодавства та низки правових позицій викладених у постановах Верховного Суду, є недоведені, необґрунтовані, безпідставні та не повинні братися до уваги суду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
При розгляді справи судом встановлено, що 15.01.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора 6Es7bS3ja8, про що свідчить п. 28 Договору позики, юридичні адреси та реквізити сторін (а.с.8-9).
Відповідно до умов Договору, сума позики 8 500,00 грн.; строк позики складає 30 днів; процентна (базова) ставка 2.5% (фіксавана), знижена процентна ставка/день 1%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, пеня %/день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2 333,95%; орієнтовна загальна вартість позики складає 11050,00 грн. (а.с.8).
Додатком №1 до Договору позики № 72131821 від 15.01.2023 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 15.01.2023 року по 14.02.2023 року, чиста сума кредиту 8 500,00 грн., проценти за користування кредитом 2 550,00 грн., реальна річна процентна ставка 2 333,95%, загальна вартість кредиту 11 050,00 грн. (а.с.10).
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів»» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів»» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів»» права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 11-12).
Відповідно до п.2.1 Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п.4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору.
28.07.2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу, якою п. 1.3 Договору факторингу викладено в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а.с.13).
26.07.2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 9 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, в якій визначена загальна сума прав вимоги, що відступають згідно Реєстру Боржників № 8 від 26.07.2023 року (а.с.14).
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 8 від 26.07.2023 року за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 8 кількістю 6178, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.15).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 8 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики № 72131821 в сумі 34 000,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.16).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 72131821 від 15.01.2023 року, який надав позивач, за період з 15.01.2023 року по 26 липня 2023 року, ОСОБА_1 має заборгованість станом на 26.07.2023 року у сумі 34 000,00 грн. (а.с.112-115).
Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241016/83964 від 20.10.2024 року, на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 26.12.2022 року здійснено переказ коштів на суму 3 000,00 грн. та 15.01.2023 року здійснено переказ коштів на суму 8 500,00 грн. (а.с.159-160).
26.12.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.25-34).
Договір № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту від 26.12.2022 року та додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3350287 від 26.12.2022 підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора В096 (а.с.25-34).
Згідно з п. 1.1. Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ITC Товариства.
Відповідно до умов договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає: 3 000,00 грн.; строк кредиту становить 360 днів; відсоткова ставка за користування кредитом 1,99% в день.
Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 Договору).
В Додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3350287 від 26.12.2022 року, міститься графік розрахунків та орієнтовна вартість кредиту (а.с.35).
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек Україна» № 20240227-857 від 27.02.2024 року, відповідно до Договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21.02.2022 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 26.12.2022 року 16:04:03 на суму 3 000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - be6cec10-5b35-40ee-b581-520c7c6400f1, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 33502871672063443, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки * НОМЕР_1 (а.с.85).
Зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241016/83964 від 20.10.2024 року.
19.10.2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників (а.с.36-38).
Відповідно до п 1.2 Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Згідно з п. 1.3 Договору факторингу, Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору.
19.10.2023 року сторони договору факторингу підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників до Договору (а.с.39).
Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 року, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3350287 у сумі 17 781,50 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 2 998,10 грн., заборгованість за відсотками – 14 783,40 грн. (а.с.40).
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3350287 від 26.12.2022 року станом на 19.10.2023 року становить 17781,50 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 2 998,10 грн., заборгованість за відсотками – 14 783,40 грн. (а.с.79-84).
Судом першої інстанції вірно було встановлено, що умови вищевказаних договорів, а саме: договору позики № 72131821 від 15 січня 2023 року, кредитного договору № 3350287 від 26 грудня 2022 року, за якими позивач набув право грошової вимоги, ОСОБА_1 виконані не були. Згідно з умовами кредитного договору та договору позики позичальник зобов`язалася повернути кредит та позику, сплатити відсотки за користування ними та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договорами, що підтверджується наданими позивачем розрахунками.
Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ  «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підтвердила процесуальний статус позивача щодо права вимоги за кредитним договором № 3350287 від 26 грудня 2022 року; та за договором позики № 72131821 від 15 січня 2023 року, що підтверджується договорами факторингу № 19102023 від 19.10.2023 року; № 14/06/21 від 14.06.2021 року,додатковою угодою № 9 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. 
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором позики щодо повернення коштів та сплати процентів за користуванням ними, в наслідок чого вона має заборгованість, яка підлягає сплаті.
Колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції в частині розміру стягненої суми заборгованості, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» кошти за договором позики № 72131821 від 15.01.2023 року у загальному розмірі 14875,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що Товариство має право на стягнення процентів за користування кредитом виходячи з передбаченої договором процентної ставки (базова) в розмірі 2,5%, яка становить 6375,00 грн. та тіла кредиту в сумі 8500, 00 грн.
Колегія суддів не повністю погоджується з розрахунком заборгованості по кредиту та стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості за процентами в розмірі 6375,00 грн.
Відповідно до договору позики № 72131821 від 15 січня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу позику в розмірі 8500 грн., строк користування кредитом – 30 днів (останній день повернення 14 лютого 2023 року). Загальний розмір наданої позики становить 11050,00 грн. 
Відповідно до Додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 року, сума кредиту 8500,00 грн, проценти за користування кредитом – 2550,00 грн., загальна вартість кредиту 11050,00 грн. 
Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів, тобто з 15.01.2023 року по 14.02.2023 року, що виходячи з передбаченої договором процентної ставки складає 2552,00 грн. (а.с.18). Умовам договору також відповідає інформація викладена в додатку № 1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 року, де зазначено, що розмір процентів за користування кредитом складають суму 2550,00 грн. за 30 днів (а.с. 10).
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики № 72131821 від 15.01.2023 року (а.с. 17) суперечить вищевказаним умовам договору позики. В даному розрахунку вказана заборгованість станом на 29.02.2024 року у сумі 34000,00 грн., однак порядок її нарахування та строки в розрахунку не вказані.
Однак суд першої інстанції на вказане увагу не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність заборгованості за договором позики № 72131821 від 15.01.2023 року в сумі 14875,00 грн., яка складається з 8500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу та 6735,00 грн. – сума заборгованості за відсотками, оскільки докази цього в матеріалах справи відсутні.
Згідно договору №3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022 року ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000,00 грн.. строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (а.с. 25-34).
У додатку № 1 до договору №3350287 від 26.12.2022 року зазначена загальна вартість кредиту в розмірі 22710,00 грн. Умовам договору також відповідає інформація викладена в паспорті споживчого кредиту (а.с. 23).
Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3350287 у сумі 17781,50 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 2 998,10 грн., заборгованість за відсотками – 14 783,40 грн. (а.с.40).
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3350287 від 26.12.2022 року станом на 19.10.2023 року становить 17781,50 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 2 998,10 грн., заборгованість за відсотками – 14 783,40 грн. (а.с.79-84).
Суд першої інстанції задовольняючи вимоги Товариство в цій частині прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Таким чином, вказані нараховані проценти в розмірі 14783,40 грн. за користування кредитом відповідають умовам укладених між сторонами договору.
Щодо доводів апелянта про відсутність права вимоги у позивача за Договором позики № 72131821 та договору №3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).
Відповідно до пунктів 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
В матеріалах справи наявний Акт прийому-передачі боржників № 8 від 26 липня 2023 року за вказаним договором факторингу від 14 червня 2021 року та Витяг з реєстру боржників № 8 від 26.07.2023, в якому міститься інформація про боржника ОСОБА_1 та розмір боргу.
Відповідно до п 1.2 Договору факторингу№ 19102023 від 19.10.2023 року, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
В матеріалах справи наявний Акт прийому-передачі боржників 19.10.2023 року за вказаним договором факторингу від 19.10.2023 року та Витяг з реєстру боржників, в якому міститься інформація про боржника ОСОБА_1 та розмір боргу.
Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 та за договором № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022 на підставі договорів факторингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області підлягає до зміни в частині зменшення розміру заборгованості за відсотками за договором позики № 72131821 від 15.01.2023 року, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» з 6375,00 грн. до 2550,00 грн.
Що стосується судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
При подачі апеляційної скарги на рішення Канівського міськрайонного суду, представник відповідача Яресько Т.В. просив стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції в сумі 7000,00 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу апелянт надав копію договору № 24214 про надання правничої (правової) допомоги від 22.11.2024 року; додаток № 1 до договору № 24214 про надання правничої (правової) допомоги від 22.11.2024 року; детальний опис робіт (надання послуг) згідно договору № 24214 про надання правничої (правової) допомоги; акт приймання-передачі послуг від 29.11.2024 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 202-206).
Надані представником відповідача документи є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення у співвідношенні до задоволених вимог апеляційної скарги, а саме в розмірі 819,00 грн., що становить 11,7 %.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частин вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються: особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідач ОСОБА_1 є опікуном недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є її сестрою, що підтверджується рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.09.2015 року.
Суд першої інстанції помилково стягнув судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» в розмірі 1909,76 грн., оскільки ОСОБА_1 є опікуном недієздатної особи, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1685,96 грн. належить компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Яреська Т.В. підлягає до часткового задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області в частині стягнення загальної суми боргу за договором позики № 72131821 від 15.01.2023 року підлягає до зміни, в частині розподілу судових витрат до скасування.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Яресько Тараса Віталійовича – задовольнити частково. 
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року змінити, зменшивши суму заборгованості за Договором позики № 72131821 від 15.01.2023 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з 14875,00 грн. (з яких 8500 грн. – сума загальної заборгованості за основною сумою боргу та 6375,00 грн. – сума заборгованості за відсотками) до 11050, 00 грн. (з яких 8500 грн. – сума загальної заборгованості за основною сумою боргу та 2550,00 грн. – сума заборгованості за відсотками), зменшивши загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з 32656,50 грн. до 28831,50 грн.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплаченого судового збору у розмірі 1909,76 грн. скасувати.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 1685,96 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

Судді