ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 січня 2025 року           справа №200/2020/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченко І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року (повне судове рішення складено 26 червня 2024 року) у справі № 200/2020/24 (суддя в І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) та Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача 1 - Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідача 2 - Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068167 від 22.02.2024.  
В обґрунтування вимог зазначав, що 02.02.2024 ОСОБА_2 (старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті) склав АКТ №АР035205 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом про перевірку транспортного засобу марка МАN (TGX 18.440), державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час складання акту перевірки старшим державним інспектором не було встановлено фактичні достовірні дані, які мають суттєві значення щодо притягнення позивача до відповідальності. Зазначав, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , МАN (TGX 18.440) номерний знак НОМЕР_1 не належить позивачу, а належить ПП «ДТЛ», тобто фактично вантажними перевезеннями на момент перевірки здійснював ПП «ДТЛ». Позивач будь-якого відношення до автомобіля МАN (TGX 18.440) номерний знак НОМЕР_1 не має. Тому вважав, що відсутні підстави для притягнення його до відповідальності. Поряд із цим, зазначав, що він був неналежно повідомлений про розгляд справи про вищевказане порушення. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду із цим позовом.   

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апелянт фактично не оскаржує висновку суду першої інстанції щодо суті правопорушення, а доводи скарги зводяться до незгоди із процедурою повідомлення позивача про порушення законодавства про автомобільний транспорт. 
Апелянт звертає увагу, що на його адресу 09.02.2024 згідно поштового трекінгу було направлено лист про розгляд справи, який відбудеться 22.02.2024 з 9:00 до 12:00 за адресою: майдан Свободи, 5 «Держпром», 6 під`їзд, 7 поверх м. Харків 61022. Згідно штампу на довідці про причини повернення/досилання даний лист було повернуто, з причин відсутності адресата за вказаною адресою, та відбиток круглої печатки Укрпошти з датою 09.03.2024, що, в свою чергу, встановлює факт того, що відповідачами не було дотримано строків повернення цього листа.
Тобто, фактично, якщо б позивач отримав лист 25.02.2024, то постанова вже була б винесена, що позбавило б права захисту своїх прав і інтересів.
Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідачу відомо засоби мобільного зв`язку позивача. Будь-яких повідомлень, дзвінків не надходило, тобто відповідач не здійснював належні заходи повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Лише після винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та пропущення всіх строків на оскарження постанови, позивача було повідомлено засобами мобільного зв`язку про винесення постанови та обов`язковість сплати штрафу в розмірі 17 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна служба України з безпеки на транспорті висловила згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
Позивач - ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).
Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 13.03.2023, 2010350000000274922.
Види економічної діяльності: 
49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний) 
49.32 Надання послуг таксі 
49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду) 
52.10 Складське господарство 
52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту 
52.24 Транспортне оброблення вантажів 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів 
77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів 
77.29 Прокат інших побутових виробів і предметів особистого вжитку 
77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.
Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ: 39816845) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). 
У спірних правовідносинах виступає суб`єктом владних повноважень, який виконує функції, передбачені Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 422, відповідачем 1 був зупинений транспортний засіб марки MAN (TGX 18.440) державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Водієм під час перевірки надано: товарно-транспортну накладну № Р 21 від 02.02.2024.
Згідно вищезазначеної товарно-транспортної накладної зазначено: «автомобільний перевізник – ФОП ОСОБА_1 , податковий номер – 2803600696, водій – ОСОБА_3 ».
На момент проведення перевірки було встановлено: 
- відсутність посвідчення водія відповідної категорії;
- відсутність реєстраційних документів на транспортний засіб; 
- відсутність (не використання) особистої картки водія транспортного засобу в цифровому тахографі. 
У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення складено акт № АР 035205 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2024. 
Водій зі змістом акту № АР 035205 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2024 був ознайомлений, зазначивши: «я ОСОБА_3 не згоден. Мене не зупинили на блок посту. Копію отримав».
Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб марки MAN (TGX 18.440) державний номерний знак НОМЕР_1 належить ПП «ДТЛ», відповідно до технічного паспорту НОМЕР_4 .
Повідомленнями № 11659/38/24-24 від 09.02.2024 позивача було викликано для розгляду справи на 22.02.2024 з 9.00 до 12.00. 
Вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 09.02.2024, рекомендованим повідомленням № 0600086338138.
Відповідно до даних трекінгу Укрпошти за вказаним трекномером вищевказане повідомлення не вручене під час доставки: адресат відсутній за вказаною адресою.
За результатами розгляду акту № АР 035205 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2024 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068167 від 22.02.2024. 
Згідно з пунктом 29 Порядку № 1567 копію постанови № 068167 від 22.02.2024 направлено позивачу разом із супровідним листом від 23.02.2024 № 15906/38/24-24.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.
Як було зазначено вище, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення в межах доводів апеляційної скарги.
Як встановлено судами, повідомленнями № 11659/38/24-24 від 09.02.2024 позивача було викликано для розгляду справи на 22.02.2024 з 9.00 до 12.00. 
Вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 09.02.2024 рекомендованим повідомленням № 0600086338138.
Відповідно до даних трекінгу Укрпошти за вказаним трекномером, вищевказане повідомлення не вручене під час доставки: адресат відсутній за вказаною адресою.
За результатами розгляду акту № АР 035205 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2024 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068167 від 22.02.2024.
Також, слід зауважити, що зі змісту статті 250 Господарського кодексу України висновується, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання за порушення зазначеними суб`єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження.
Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення одного року з дня вчинення порушення суб`єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.
Другий обмежувальний строк, встановлений у вказаній статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.
Судами встановлено, що відповідачем строків щодо застосування адміністративно-господарських санкцій не порушено.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях правомірно була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068167 від 22.02.2024. 
Відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, оскільки таке запрошення вважається отриманим особою на п`ятий день з дня відправлення (положення частини 7 статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру»).
Крім того, відповідно до приписів пункту 1 Наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 нормативними строками пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) є 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1. У межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2. Таким чином, неотримання або зволікання поштового оператора з доставки вказаної кореспонденції знаходиться поза сферою відповідальності відповідача.
Колегія суддів вважає, що відповідачем дотримано обов`язок щодо належного повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду акту, натомість неотримання вказаної кореспонденції знаходиться у сфері його відповідальності, яку відповідач не може гарантувати.
З огляду на зазначене, відповідно п. 27 Порядку № 1567, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, відповідачем правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.
До того ж, в постанові Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17 зазначено, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляду даної справи не позбавляє особу спростовувати вину у суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Аналогічні позиції щодо належного повідомлення викладені Верховним Судом у постановах від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20, від 01.06.2023 у справі № 640/39442/21, від 06.09.2023 у справі № 120/5064/22, від 22.12.2021 у справі № 420/3371/21.
Колегія суддів зазначає, що позивачем надано пояснення та зауваження щодо прийняття оскаржуваної постанови у межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції, проте, такі жодним чином не спростовують факту вчинення правопорушення та правомірності прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі № 200/2020/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 16 січня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук