ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року 
м. Київ

справа № 280/1221/22
адміністративне провадження № К/990/1268/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Желєзного І.В.,  Радишевської О.Р.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції
касаційну скаргу   адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича, який діє в інтересах приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня                    2022 року (головуючий суддя (доповідач) - Ясенова Т.І., судді: Головко О.В., Суховаров А.В.)
у справі   № 280/1221/22
за позовом приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, 
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
У січні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1, Міністерство), Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (далі - відповідач 2, Дисциплінарна комісія), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом від                        01 жовтня 2021 року за № 73, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від                     28 жовтня 2021 року № 3695/7, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом від 01 жовтня 2021 року за № 73, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження. 
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 01 жовтня 2021 року за №73 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження та наказ Міністерства юстиції України №3695/7 від 28 жовтня 2021 року про введення в дію вказаного рішення є незаконними, протиправними, прийнятими з порушенням Конституції України, Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, без дотримання принципів пропорційності та обґрунтованості, неупередженості, добросовісності, розсудливості, оскільки Дисциплінарна комісія не дослідила всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не встановила склад дисциплінарного проступку, не навела мотивів рішення та обґрунтування необхідності застосування обраного виду дисциплінарного стягнення.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня                       2022 року адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом від                              01 жовтня 2021 року за №73, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження;
- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від                        28 жовтня 2021 року №3695/7, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом від 01 жовтня 2021 року за №73, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не було подано суду ніяких доказів щодо врахування при винесенні оскаржуваних рішень обставин вчинення позивачем проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року. Зазначене нівелює правомірність накладення на позивача стягнення як об`єктивного та правомірного, а також порушує критерії правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які слідують з норм п. 3 та п. 8 ч. 2 ст.2 КАС України - обґрунтованості, пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Суд зауважив, що особи, які проводять перевірку, повинні дотримуватися вимог законодавства, а висновки перевірки мають ґрунтуватись на фактичних обставинах, підтверджуватись належними доказами , які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставинах, що не підлягають доказуванню, та не можуть ґрунтуватись на припущеннях.
Також суд першої інстанції звернув увагу, що в мотивувальній частині ухвали Господарського суду Запорізької області №908/1349/18 суд зазначив, що допущені порушення приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 при виконанні наказу Господарського суду Запорізької області в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 не є таким порушенням норм чинного законодавства, які б могли бути підставою для притягнення останнього до дисциплінарної або кримінальної відповідальності.
Відповідно до висновку Дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців Овчаренко О.М. №49/2021 від 29 вересня 2021 року були досліджені матеріали перевірки та складено висновок про відсутність в діях приватного виконавця ОСОБА_1 всіх обов`язкових ознак дисциплінарного проступку.
Також суд першої інстанції встановив, що приватний виконавець ОСОБА_1 звертався 30 вересня 2021 року (вх. № 8366) до Дисциплінарної комісії приватних виконавців з приводу розгляду подання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, де зазначив, що ним вчинялись виконавчі дії, проте виконати в повному обсязі у зазначений термін виявилось неможливим, оскільки вжиття всіх заходів, спрямованих на примусове виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/1349/18 від 15 листопада                     2018 року, потребує значно більшого терміну для виконання.
На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня                     2022 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 травня 2021 року скаргу Фермерського господарства «Вільховатка» задоволено та визнано бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області по справі №908/1349/18 від 15 листопада 2018 року неправомірною, зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 вжити всіх заходів, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі №908/1349/18 від 15 листопада 2018 року.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судовим рішенням, яке набрало законної сили (18 серпня 2021 року), встановлено факт протиправної бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 щодо вжиття всіх заходів, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі №908/1349/18 від 15 листопада 2018 року, при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Також суд апеляційної інстанції відхилив доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на висновки суду, викладені в ухвалі від 24 травня 2021 року по справі №908/1349/18, відповідно до яких вказано, що у даному випадку судом не встановлено фактів порушення приватним виконавцем норм чинного законодавства, які стали б підставою для притягнення його до дисциплінарної або кримінальної відповідальності, та зауважив, що встановлення наявності/відсутності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарною комісією не було предметом розгляду господарського суду в межах справи №908/1349/18.
Суд вказав, що відповідно до Положення про дисциплінарного уповноваженого, затвердженого Рішенням Ради приватних виконавців України №10 від 26 березня 2019 року, Дисциплінарний уповноважений здійснює консультативно-рекомендаційні функції під час здійснення процедур дисциплінарного провадження відносно приватних виконавців, що, у свою чергу, свідчить про наявність у Дисциплінарної комісії можливості враховувати такий висновок Дисциплінарного уповноваженого, однак не свідчить про його обов`язковість.
Cаме по собі неврахування відповідачами висновку Дисциплінарного уповноваженого не є підставою для сумнівів у правомірності та обґрунтованості рішення Дисциплінарної комісії.
Суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що під час засідання Дисциплінарної комісії деякі члени Дисциплінарної комісії висловлювали думку щодо відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, що зафіксовано у протоколі від 01 жовтня 2021 року №73, та їх думка була врахована під час прийняття рішення про задоволення подання та застосування дисциплінарного стягнення, що підтверджується даними голосування членів Дисциплінарної комісії («за» 5 голосів, «проти» 4 голоси).
Також Суд зауважив, що довідка про результати перевірки позивача складена                 03 серпня 2021 року, а подання розглянуто Дисциплінарною комісією 01 жовтня 2021 року, тобто в межах двомісячного строку, визначеного частиною першою статті 40 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що  свідчить про дотримання Дисциплінарною комісією строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у цій справі.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Скаржником зазначено, що судом апеляційної інстанції при вирішенні спору не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 липня 2021 року у справі №160/10658/20 щодо застосування статей 8, 40, 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі-Закон №1403-VIII), у постановах від 21 січня 2021 року у справі №140/2740/19 та від 28 липня 2022 року у справі №160/9390/20 щодо застосування статті 38 Закону №1403-VIII, у постановах від 10 січня 2020 року у справі №2040/6763/19 та від 10 червня 2021 року у справі №420/11224/20 щодо застосування статті 34 Закону №1403-VIII.
Також скаржник зауважив, що у своїй постанові суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що протокол Дисциплінарної комісії не містить жодного обґрунтування прийнятого рішення, а мотивувальна частина повністю відсутня.
Застосування дисциплінарного стягнення у будь-якому вигляді повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності, тому відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному рішенні про застосування заходу стягнення. Незазначення цього свідчить про те, що рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства.
Також скаржник вказує, що рішення Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності набуває дії та має вплив на права та обов`язки останнього лише після введення його в дію наказом Міністерства юстиції України.
З огляду на те, що днем виявлення дисциплінарного проступку є 03 серпня 2021 року, а рішення Дисциплінарної комісії про задоволення Подання та застосування до позивача дисциплінарного стягнення фактично введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2021 року за № 36957, відповідачем пропущено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, визначений частиною першою статті 40 Закону У країни «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». 
Відповідачами      подано відзив      на касаційну скаргу, в якому вказано на безпідставність та необґрунтованість доводів скаржника, якими не спростовано законності та обґрунтованості рішення суду апеляційної інстанції, а тому останній просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Так, відповідачі вказують, що позивач підтвердив обставини, встановлені перевіркою, та не спростував виявлені порушення.
Порушення позивачем законодавства з примусового виконання рішень встановлено ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18 серпня 2021 року, у справі № 908/1349/18, що, зокрема, стало визначальним у рішенні Комісії від 01 жовтня 2021 року, оформленим протоколом № 73, про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
При цьому, частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, виявлені у діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 та підтверджені в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 24 травня 2021 року недоліки свідчать про невиконання або неналежне виконання позивачем своїх обов`язків та є підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.
Також відповідачі зазначають, що питання оцінки дій приватного виконавця для цілей притягнення його до дисциплінарної відповідальності належить до дискреційних повноважень Комісії, приймаючи рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, Комісія мала таке право, а відтак діяла правомірно та в межах своїх повноважень.
Окрім того відповідачі вказують, що, враховуючи приписи частини першої статті 40 та частини другої статті 41 Закону № 1403- VIII, слід розмежовувати такі поняття, як Комісія приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення та Міністерство наказом вводить в дію рішення про дисциплінарне стягнення.
Так, у даному випадку дата виявлення дисциплінарного проступку позивача - 03 серпня 2021 року, а дата розгляду Комісією подання Міністерства про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - 01 жовтня 2021 року, тобто з дотриманням строку розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
11 грудня 2023 року на адресу Верховного Суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній просить Суд врахувати висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 21 вересня 2023 року у справі №160/14109/21. 
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича, який діє в інтересах приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1, на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 07січня 2025 року (у зв`язку зі звільненням у відставку судді Верховного Суду Данилевич Н.А.) визначено такий склад колегії: головуючий-суддя - Мацедонська В.Е., судді: Желєзний І.В., Радишевська О.Р.
Ухвалою Верховного Суду від  08 січня 2025   року закінчено підготовчі дії та призначено   розгляд   цієї справи   в   порядку письмового провадження з   09 січня 2025 року.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/1349/18 від 15 листопада 2018 року про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» на користь Фермерского господарства «Вільховатка» заборгованості у розмірі 87000,00 грн - основного боргу, 13731,70 грн - пені, 1721,32 грн - судового збору.
На підставі скарги стягувача ФГ «Вільховатка» № б/н від 15 червня 2021 року та відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», пунктів 19, 26 розділу ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження НОМЕР_1.
03 серпня 2021 року за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) складена довідка, згідно з якою приватним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження НОМЕР_1 порушено вимоги:
- статті 345 Господарського процесуального кодексу України щодо повідомлення суду про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги;
- частини третьої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» від                 02 червня 2016 року №1404-VIII щодо строків направлення платіжних вимог на примусове списання коштів;
- частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від                    02 червня 2016 №1404-VIII щодо неупередженого, ефективного, своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій;
- пункту 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII щодо розгляду заяв сторін виконавчого провадження.
Міністерством юстиції України відповідно до ч.7 ст. 34, п.4 ч.2 ст.38 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» направлено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, відповідно до висновків якого зазначено, що при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 приватним виконавцем порушено вимоги:
- пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року  №1403-VIII щодо здійснення діяльності з дотриманням принципу законності;
- пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності;
- статті 345 Господарського процесуального кодексу України щодо повідомлення суду про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги;
- частини третьої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» від                   02 червня 2016 року №1404-VIII щодо строків направлення платіжних вимог на примусове списання коштів;
- частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від                    02 червня 2016 року №1404-VIII щодо неупередженого, ефективного, своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій;
- пункту 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII щодо розгляду заяв сторін виконавчого провадження.
01 жовтня 2021 року на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців у складі, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 05 березня               2020 року №822/5, оформленому витягом з протоколу №73, комісія вирішила, задовольнити подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.
До таких висновків комісія дійшла з тих підстав, що визначені в поданні Міністерства юстиції порушення вимог законодавства щодо бездіяльності приватного виконавця при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 підтверджені рішенням суду, яке набрало законної сили, а саме: ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 травня 2021 року у справі №908/1349/18.
28 жовтня 2021 року наказом Міністерства юстиції України № 3695/7 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 01 жовтня 2021 року, оформлене протоколом № 73, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, про що внесено відповідний запис до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
Не погоджуючись з рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Статтею 37 Закону № 1403-VIII обумовлено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.
Контроль за діяльністю приватного виконавця відповідно до частини першої статті 34 Закону № 1403-VIII здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
Частиною третьою, четвертою та сьомою статті 34 вказаного Закону передбачено, що позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.
Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Аналогічні положення містяться у пункті 19 Розділу ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5 (далі - Порядок № 3284/5, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом пункту 26 Розділу ІІІ Порядку № 3284/5 позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться шляхом витребування від приватного виконавця потрібних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладається в довідці за результатами такої перевірки.
Пунктом 29 Розділу ІІІ Порядку № 3284/5 визначено, що за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.
Положеннями статті 38 Закону № 1403-VIII визначено, що підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.
Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.
Дисциплінарна комісія: 1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; 3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Рішення Дисциплінарної комісії приймаються на її засіданні, за умови присутності не менше п`яти членів комісії, шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.
Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.
На засіданні Дисциплінарної комісії мають право бути присутніми представники Асоціації приватних виконавців України, громадських об`єднань та засобів масової інформації.
За приписами статті 40 Закону № 1403-VIII дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
У разі якщо подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги. У такому разі перебіг строку, передбаченого частиною першою цієї статті, зупиняється до набрання судовим рішенням законної сили.
Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності: 1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги; 3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.
Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
Відповідно до статті 41 Закону № 1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.
Рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.
Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.
IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
Приписами частини першої   статті 341 КАС України   визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Предметом судового контролю у цій справі є рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом від 01 жовтня 2021 року за №73 та введене у дію наказом Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2021 року №3695/7, яким приватного виконавця ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. 
Аналіз статей 34, 38, 40, 41 Закону № 1403-VIII, пункту 29 Розділу ІІІ Порядку №3284/5 дає підстави для висновку, що приватний виконавець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким вважається, зокрема, невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.
Прийняттю рішення про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення передує проведення заходів контролю у вигляді, зокрема позапланової перевірки, за результатами якої Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності з урахуванням довідки та пояснень приватного виконавця.
Накладення дисциплінарного стягнення на приватного виконавця здійснюється Дисциплінарною комісією, яка, в свою чергу, при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховує обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
При цьому, з аналізу частини сьомої статті 34 Закону № 1403-VIII убачається, що для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, підставою для якого є наявність у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення останнім законодавства, що, в свою чергу, і є мотивом для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 січня 2020 року у справі №2040/6763/18, від 10 червня 2021 року у справі № 420/11224/20, від 07 липня 2021 року у справі №160/10658/20, від 19 травня 2022 року у справі №160/16943/20, а також від 21 вересня 2023 року у справі №160/14109/21, на яку посилається позивач у своїх додаткових поясненнях.
Підставою прийняття спірного у цій справі рішення, на думку членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців, слугувало порушення позивачем при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 вимог статті 345 Господарського процесуального кодексу України, частини третьої статті 13, частини першої пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, з метою перевірки правомірності спірного рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, суди попередніх інстанцій мали дати правову оцінку діям приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1, які стали підставою для ініціювання щодо нього дисциплінарного провадження, та перевірити, чи становили такі дії склад дисциплінарного проступку.
Судами попередніх інстанцій у цій справі з`ясовано, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/1349/18 від 15 листопада 2018 року про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» на користь Фермерского господарства «Вільховатка» заборгованості у розмірі 87000,00 грн, - основного боргу, 13731,70 грн, - пені, 1721,32 грн, - судового збору.
На підставі скарги стягувача ФГ «Вільховатка» № б/н від 15 червня 2021 року та відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», пунктів 19, 26 розділу ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року №3284/5, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження НОМЕР_1.
03 серпня 2021 року за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) складена довідка, згідно з якою приватним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження НОМЕР_1 порушено вимоги ст. 345 Господарського процесуального кодексу, частини третьої статті 13, частини першої, пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».
На підставі вищезазначеної довідки Міністерством юстиції України підготовлено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 №84373/20.5.1/11-21 від 23 вересня 2021 року.
Також судами попередніх інстанцій встановлено, що Господарським судом Запорізької області у справі №908/1349/18 винесено ухвалу  від 24 травня                     2021 року, якою скаргу Фермерського господарства «Вільховатка» задоволено та визнано бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області по справі №908/1349/18 від 15 листопада 2018 року неправомірною, зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 вжити всіх заходів, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі №908/1349/18 від 15 листопада 2018 року.
Задовольняючи скаргу, господарський суд дійшов висновку про невжиття приватним виконавцем протягом 2020 року та 2021 року усіх можливих заходів з перевірки майнового стану боржника за його місцезнаходженням та місцем перебування його нерухомого майна, що призвело до порушення прав та законних інтересів стягувача щодо своєчасного та повного виконання судового рішення внаслідок незаконної бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Із зазначеного слідує, що судовим рішенням, яке набрало законної сили                             (18 серпня 2021 року), встановлено факт протиправної бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 щодо вжиття всіх заходів, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі №908/1349/18 від                                     15 листопада 2018 року, при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Таким чином, Дисциплінарною комісією під час розгляду подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, яке підготовлене на підставі довідки за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки, ретельно досліджено обставини справи з метою встановлення наявності або відсутності в діях (бездіяльності) позивача факту невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків, заслухано позивача, який надав як письмові, так і усні пояснення по суті подання, що надавало дисциплінарній комісії підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.   
Згідно з приписами частини п`ятої  статті 40 Закону № 1403-VIII у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року. Аналогічні приписи викладені в пункті 28 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 листопада 2017 року № 3791/5.
Верховним Судом у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 140/2740/19 зауважено, що розглядаючи питання притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, Дисциплінарна комісія має відповідно до частини другої статті 38 Закону № 1403-VIII встановити наявність обов`язкових елементів для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, а саме порушення приватним виконавцем  закону, його вину, наявність негативних наслідків, які наступили в результаті дій приватного виконавця та причинний зв`язок між цими діями, вчиненими в процесі виконання рішення суду і негативними наслідками.
Тобто, Дисциплінарна комісія приватних виконавців в кожному конкретному випадку повинна надати належну правову оцінку виявленому порушенню, встановити, які наслідки воно за собою потягнуло, на що вплинуло, чи є допущене порушення підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі №160/9390/20.
Повертаючись до обставин цієї справи, Суд зазначає, що під час засідання Дисциплінарної комісії 01 жовтня 2021 року останньою, при обранні виду дисциплінарного стягнення (попередження), було враховано, що внаслідок бездіяльності позивача шкода не заподіяна, негативні наслідки відсутні, приватний виконавець протягом останнього року до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Окрім того, під час засідання Дисциплінарної комісії деякі члени Дисциплінарної комісії висловлювали думку щодо відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, що зафіксовано у протоколі від 01 жовтня 2021 року №73, та їх думка була врахована під час прийняття рішення про задоволення подання та застосування дисциплінарного стягнення (вдповідно до п. 15 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 листопада 2017 року №3791/5), що підтверджується даними голосування членів Дисциплінарної комісії («за» 5 голосів, «проти» 4 голоси).
Також колегія суддів Верховного Суду уважає слушним висновок суду апеляційної інстанції про безпідставність доводів позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на висновки суду, викладені в ухвалі від 24 травня 2021 року по справі №908/1349/18, відповідно до яких вказано, що у даному випадку судом не встановлено фактів порушення приватним виконавцем норм чинного законодавства, які стали б підставою для притягнення його до дисциплінарної або кримінальної відповідальності, з огляду на те, що встановлення наявності/відсутності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарною комісією не було предметом розгляду господарського суду в межах справи №908/1349/18.
Як було зазначено вище, за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.
Своєю чергою попередження (вид стягнення, застосований до позивача) - є найбільш м`яким видом дисциплінарного стягнення. 
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від                      10 січня 2020 року у справі № 2040/6763/18, Суд наголосив, що хоча Закон №1403-VIII не визначає мінімальних та максимальних строків застосування такого виду стягнення, проте його застосування повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності. Тому, визначаючи вид стягнення та встановлюючи позивачу строк зупинення діяльності, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному рішенні про застосування заходу стягнення. Незазначення цього свідчить про те, що рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства.
З урахуванням викладеного, Суд доходить до висновку, що оскільки при розгляді подання вказані вище елементи дисциплінарного проступку Дисциплінарною комісією були належним чином досліджені та встановлені, наведене свідчить про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, як об`єктивного та правомірного, а також відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які слідують з норм пунктів 2, 3 та пункту 8 частини другої  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтованості, пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
За таких обставин, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленого протоколом №73 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 01 жовтня 2021 року, про притягнення Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, та наказу Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2021 року № 3695/7, яким уведено в дію означене рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 01 жовтня 2021 року.
Щодо доводів позивача про пропуск відповідачами строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, Суд звертає увагу на таке.
За приписами статті 40 Закону № 1403-VIII дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Частиною другою статті 41 Закону №1403-VIII обумовлено, що рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.
З аналізу наведених норм убачається відмінність між такими поняттями, як Комісія приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення та Міністерство наказом вводить в дію рішення про дисциплінарне стягнення.
У постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №140/2740/19 суд касаційної інстанції вказав, що приватний виконавець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом двох років з дня вчинення дисциплінарного проступку. Водночас в межах цього строку є ще один строк, протягом якого приватного виконавця може бути притягнуто до відповідальності - два місяці, відлік якого починається із дня виявлення дисциплінарного проступку. Днем виявлення такого проступку є складання довідки про результати перевірки.
З матеріалів справи убачається, що довідка про результати перевірки позивача складена 03 серпня 2021 року, а подання розглянуто Дисциплінарною комісією 01 жовтня 2021 року.
З наведеного слідує, що Дисциплінарною комісією дотримано строк розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Водночас, посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування ст.ст. 8,40,41 Закону №1403-VIII, викладених в постанові від 07 липня 2021 року у справі №160/10658/20, є необґрунтованим, оскільки в наведеній справі вирішувалось питання щодо наявності правових підстав для оскарження рішення Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності за відсутності наказу Міністерства юстиції України про введення такого в дію.
Усі інші доводи позивача Суд відхиляє, оскільки вони стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 349 КАС України   суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини першої   статті 350 КАС України   суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених   статтею 341 цього Кодексу   межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи наведене, Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції, належним чином установивши фактичні обставини справи, не допустив неправильного застосування норм матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Зважаючи на приписи   статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями    341,    345, 349, 350, 355,    356, 359 КАС України, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича, який діє в інтересах приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_1, залишити без задоволення.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня                    2022 року залишити без змін.
Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                                                                                                                   В.Е. Мацедонська
Судді                                                                                                                                                                                                                                                                                      І.В. Желєзний 
                                                                                                                                                                                                                                                                                                  О.Р. Радишевська