П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/7911/23-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Анісімов Олег Валерійович 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
20 січня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідача), в якому просила:
- визнати протиправною відмову Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №6934- 6865/А-17/8-2400/23 від 30.11.2023 року про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в перерахунку пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020-2022 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати з 24.07.2023 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020-2022 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (Закону №1058-ІV).
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 30.07.2024 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що відповідач, призначаючи пенсію за віком відповідно Закону №1058-IV протиправно не врахував при обчисленні розміру пенсії показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а відтак, діяв не на підставі Конституції та законів України. Окрім цього, у цій справі суд прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_1 згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV права при призначенні пенсії за віком на призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що з 14.11.2007  довічно призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, тому відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2020-2022 роки.
Вважає, що відсутні підстави для призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону та Постанови Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191 “Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати”, оскільки грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” – “ж” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” і мають страховий стаж (для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу з 14.11.2007  довічно призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що підтверджується протоколом про призначення пенсії.
Згідно доводів сторін, а також матеріалів пенсійної справи, з 20.11.2007 позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку із працевлаштуванням на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років.
Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, при цьому вид пенсії у вказаній заяві зазначено – перехід на інший вид пенсії. Аргументами сторін підтверджується, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про перехід із пенсії за вислугу років, призначеної відповідно Закону України “Про пенсійне забезпечення”, на пенсію за віком у відповідності до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
З 24.07.2023 позивачу призначено пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.
Позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою, в якій просила: здійснити з 24.07.2023 року перерахунок та виплату пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в України за 2020, 2021, 2022 роки відповідно до ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; здійснити виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти мінімальних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, тобто за 2020, 2021,2022 роки, відповідно до п. 7.1 Розділу XV Прикінцеві Положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” станом на 24.07.2023.
Листами від 27.10.2023 №6496-6466/А-17/8-2400/23 та від 30.11.2023 №6934-6865/А-17/8-2400/23 ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомило позивачці, що підстав для застосування середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки при переведенні з одного виду пенсії на інший немає. Вказано, що згідно з ч. 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Стосовно призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, представником відповідача зазначено, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону та Постанови Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191 “Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати”, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” – “ж” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” і мають страховий стаж (для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Оскільки у 2007 році позивач реалізувала своє право на призначення пенсії за вислугу років, правових підстав для виплати грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону, немає.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) (в редакції, станом на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно з абзацом другим пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Частиною 1 статті 5 Закону №1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону
За приписами частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Також, положеннями частини 1 статті 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно частини 2 статті 40 Закону №1058-IV установлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Положеннями частини 3 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При цьому ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, при зверненні особи, якій призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.
Слід також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2018 року у справі № К/9901/16/17 висловив свою позицію стосовно того, що при переведенні з пенсії призначеної згідно Закону України “Про пенсійне забезпечення” на пенсію згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 14.11.2007  довічно призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, однак з 20.11.2007 ОСОБА_1 була відновлена на посаду вихователя Вашківецького дошкільного навчального закладу №2 (на посаду, яка відноситься до посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років) виплата пенсії з 20.11.2007 була призупинена.
Разом з тим,  Закон №1788-XII передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, отже за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивачка звернулась вперше.
При цьому, як наголошено відповідачем у листі від 27.10.2023 року з 24.07.2023 року позивачу призначено пенсії за віком згідно Закону №1058-IV. Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону, для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.03.2023, за виключенням перерв (при цьому з 01.10.2000 по 31.12.2000 та з 01.03.2001 по 31.03.2001 без сум заробітної плати), за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до фактично сплачених страхових внесків, індивідуальний середньомісячний коефіцієнт якої складає 0,91214.
За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у позивачки права на призначення пенсії за віком відповідно Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.
Даний висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17, від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17, від 01 липня 2019 року у справі №720/208/17, від 27 лютого 2020 року у справі №513/298/17, від 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17, а також з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.
Великою Палатою Верховного Суду наголошено, що в ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. А відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак, у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).
Жодного спростування встановлених обставин відповідачем під час розгляду справи наведено не було та відповідних доказів не надано.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що при призначенні позивачу пенсії за віком згідно Закону №1058-IV належить застосувати показники середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020-2022 роки.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно виплати позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058-IV, колегія суддів  зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту "е" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати зокрема з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.
Постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі – Порядок № 1191).
Згідно пункту 1 Порядку №1191 цей порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 3, ст. 10), що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років”.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно листа від 30.11.2023 року №6934-6865/А-17/8-2400/23, підставою для невиплати позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058-IV слугувало те, що позивач скористалась своїм правом на призначення пенсії за вислугу років 14.11.2007, тому вона не має право на отримання цієї грошової допомоги.
Разом з тим, системний аналіз пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058-IV визначає, що при призначенні пенсії за віком виплата грошової допомоги здійснюється: 1) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах; та 2) особам, які до цього не отримували будь-яку пенсію.
У даній справі судом встановлено, що позивачу дійсно з 14.11.2007у довічно призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що підтверджується проколом про призначення пенсії. Однак, з 20.11.2007 позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку із працевлаштуванням на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років.
Отже, ОСОБА_1 пенсія була призначена, однак вона її не отримувала в силу свого працевлаштування.     
Тобто, позивач безпосередньо пенсійних виплат не отримувала. Призначенням позивачу пенсії за вислугу років з 14.11.2007  лише легалізувало право позивача на цей вид пенсії, однак у зв`язку із працевлаштуванням на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років, виплата пенсії не здійснювалося.
Колегія суддів наголошує, що за своєю правовою природою поняття "призначення пенсії" та "отримання пенсії" є різним, при цьому останнє може бути реалізоване лише після призначення пенсії. 
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 , згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, права при призначенні пенсії за віком та на призначення, та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.