Справа № 308/11897/23

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

22.01.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шкорки І.М., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.
       Відповідно до постанови, - ОСОБА_1 13.06.2023 року о 21 год. 38 хв. в м. Ужгород вул. Достоєвського, 20, керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння медичний огляд проводився на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, медичний висновок 1330 від 13.06.2023 чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
       Не погоджуючись з даною постановою? адвокат Шкорка І.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу на неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме неналежно зазначено адресу проживання ОСОБА_1 , поліцейські не вірно встановили обставини справи щодо належності транспортного засобу, ОСОБА_1 не являється власником зазначеного транспортного засобу. Зазначає, що ОСОБА_1 не був у наркотичному сп`янінні, не визнає результат швидкого тесту, без їх підтвердження лабораторним шляхом або їх спростування, оскільки під час проходження швидкого тесту лікар спочатку ніби виявила, що ОСОБА_1 вживав два види наркотичних речовин, а саме метафетамін та марихуану, однак через деякий час саме на 47 хв. 40 сек. було виявлено, що тест змінився і у лікаря згодом відпала підозра ще по одній наркотичній речовині, оскільки лікар могла помилитися, то не довіряють швидким тестам. Вказує, що ОСОБА_1 належним чином виконував всі вправи, які від нього вимагала лікар та поліцейський, поводив себе адекватно, до обстановки. Стверджує, що у матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, що ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме постанова, яка набрала законної сили. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
       В судове засідання ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шкорка І.М. не з`явилися, проте захисник через систему «Електронний суд» направив додаткові пояснення, в яких просив долучити до матеріалів справи Постанову Закарпатського апеляційного суду від 23.12.2024, яка є підтвердженням, що ОСОБА_1 тільки 23.12.2024 був визнаний винуватий за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також просив розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шкорка І.М. відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
       Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги сторони захисту, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 058416 від 13.06.2023 року, який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми.
Так, відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, - 13.06.2023 року о 21 год. 38 хв. в м. Ужгород вул. Достоєвського, 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд проводився на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, медичний висновок 1330 від 13.06.2023, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі та від дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився.
       Твердження сторони захисту про те, що у протоколі не зазначено дійсної адреси проживання  ОСОБА_1 , та належності транспортного засобу, такі на переконання апеляційного суду не є істотним порушенням, оскільки жодним чином не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення вимог п. 2.9 а ПДР України та події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, слід зазначити, що дані про особу були встановлені суддею суду першої інстанції в судовому засіданні під час розгляду справи, а щодо належності транспортного засобу, інспектором до матеріалів додано рапорт, в якому вказано про помилку та просив вважати вірним в графі «належить: ОСОБА_2 », що у свою чергу свідчить про те, що цей недолік протоколу, на який посилається захисник, інспектором поліції усунено.
       Крім того, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП стверджується: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1330 від 13.06.2023, в якому міститься висновок огляду, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Вказаний висновок містить підпис лікаря, який проводив огляд та обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №7162426 від 13.06.2023 відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, за те що він 13.06.2023 о 21.38 в м. Ужгород, вул. Міцкевича, 14 керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавленим права керування Ужгородським міськрайонним судом, чим порушив п. 2.1.а ПДР; довідками старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області Дарьї Норожнової з яких вбачається, що згідно облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України гр. ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії НОМЕР_2 , не є власником транспортного засобу, ОСОБА_1 притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 16.02.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення та згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2023 (справа №308/3682/23) накладено стягнення; відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції на якому зафіксовано обставини вчиненого правопорушення, та який долучений до матеріалів справи.
       Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
       Щодо доводів захисника в апеляційній скарзі про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився з порушеннями, зокрема з використанням швидкого тесту, не було забезпечено проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу за допомогою більш досконалого методу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, адже до матеріалів справи, та захисником до апеляційної скарги не надано жодних доказів, які можуть ставити під сумніви законність процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та достовірність медичного висновку.
       Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги і те, що матеріали справи не містять і стороною захисту не надано будь-яких відомостей про те, що ними оскаржувалась незаконність дій як працівників поліції під час оформлення щодо ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, так і лікаря, який підтвердив факт перебування ОСОБА_1 в наркотичному стані, про що видав Висновок №1330 від 13.06.2023.
       Твердження адвоката Шкорки І.М. про те, що у матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, що ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме постанова, яка набрала законної сили, є необґрунтованими, оскільки на час складання протоколу про адміністративне правопорушення - 13.06.2023, останній вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у працівників поліції були всі підстави складати протокол саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, для кваліфікації дій особи за ч. 2 ст. 130 КУпАП не є обов`язковим щоб попереднє судове рішення набрало законної сили, оскільки ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення.
       Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно наданої стороною захисту копії Постанови Закарпатського апеляційного суду від 23.12.2024 вбачається, що на сьогоднішній день, постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, набрала законної сили.
Твердження захисника щодо не перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд розцінює як позицію захисту з метою уникнення суворої адміністративної відповідальності та суспільного осуду за неправомірні дії.
Отже, доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Всі інші доводи, наведені захисником-адвокатом Шкоркою І.М. в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
       За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання апеляційного суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
       Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
       Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
       З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шкорки І.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага