ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року          м.Дніпро         Справа №  904/5555/23
          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді     Чус О.В.       (доповідач),
судді     Чередко А.Є, Кощеєв І.М.
секретар судового засідання Солодова І.М.
від позивача:  Забарін А.Ф. (поза межами суду) - адвокат
від відповідача: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016"      на рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 (повний текст рішення складено 08.07.2024, суддя Манько Г.В.)      та додаткове рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 (повний текст додаткового рішення складено 16.07.2024, суддя Манько Г.В.) у справі      № 904/5555/23
за позовом      Фірми "AKA Traders FZ-LLC"
до      Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016"
про      стягнення 54 956,24 доларів США,

ВСТАНОВИВ:
          Фірма "АКА Traders FZ-LLC" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" 31 011,20 доларів США основного боргу, 22 392,12 доларів США штрафу, 1552,92 доларів США 3% річних та судових витрат у справі.
          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024, в даній справі,       позов задоволено повністю.
          Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" (код ЄДРПОУ: 40318024, 21029, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Львівське шосе, 2) на користь Фірма "АКА Traders FZ-LLC", яка є резидентом Об`єднаних Арабський Еміратів (FBC50872, Компас Білдінг, Аль Шохада Роуд, Аль Хамра Індастріал Zone-FZ, Рас-Аль-Хайма, Об`єднані Арабські Емірати (FBC50872, Compass Building, AL Shohada Road, A! Hamra Industrial Zone-FZ, Ras Al Khaimah, UAE) реєстраційний номер: 0000004032506, номер ліцензії: 5023753) 31 011,20 доларів США основного боргу, 22 392,12 доларів США штрафу, 1552,92 доларів США 3% річних, судовий збір 30 000 грн. 42 коп., сервісний збір 540 грн. 01 коп.
          Фірма "АКА Traders FZ-LLC" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про винесення додаткового рішення у справі №904/5555/23, яким просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" судові витрати, які складаються із засвідчення документів у сумі 5 500 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 40 500 грн.
          Додатковим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024                        стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" (код ЄДРПОУ: 40318024, 21029, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Львівське шосе, 2) на користь      Фірма "АКА Traders FZ-LLC", яка є резидентом Об`єднаних Арабський Еміратів (FBC50872, Компас Білдінг, Аль Шохада Роуд, Аль Хамра Індастріал Zone-FZ, Рас-Аль-Хайма, Об`єднані Арабські Емірати (FBC50872, Compass Building, AL Shohada Road, Al Hamra Industrial Zone-FZ, Ras Al Khaimah, UAE) реєстраційний номер: 0000004032506, номер ліцензії: 5023753) судові витрати - засвідчення документів      5 500 грн., витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 40 500 грн.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд",      26.07.2024            відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 у справі № 904/5555/23. Скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі № 904/5555/23. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягненні витрати на правничу допомогу.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2024 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі № 904/5555/23- залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору та докази направлення     апеляційної скарги    позивачу, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2024 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі № 904/5555/23 скаржнику без розгляду. Оскільки, апелянтом не усунуто недоліків апеляційної скарги у строк визначений апеляційним господарським судом, а саме не надано доказів сплати судового збору та доказів направлення     апеляційної скарги      позивачу.
          Не погодившись з рішеннями суду, через систему "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016",   вдруге, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить: поновити строк на подання апеляційної скарги; скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської       області від 02.07.2024; скасувати додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі та стягненні витрат на правничу допомогу. Судові витрати покласти на позивача.    (документ/апеляційна скарга сформовано в системі "Електронний суд" 26.07.2024; зареєстровано ЦАГС 27.09.2024)
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Відповідач не погоджується з судовими рішенням в частині стягнення  на користь позивача із відповідача штрафу, 3 % річних та витрат на правничу допомогу.
          Так, скаржник наголошує, що судом першої інстанції не дотримано вимог норми ст. 86 ГПК України, а саме не враховані докази на існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення господарської санкції (пені) в порядку ст. 233 ГПК України, та не наведені мотиви їх відхилення. На обґрунтування вказаного твердження апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21.
          Дійсно, строк оплати за поставлений позивачем товар настав напередодні початку збройної агресії Російської Федерації.
          Проте вже у цей період більшість контрагентів відповідача почали притримувати розрахунки за поставлений відповідачем товар, мотивуючи різними причинами.
          Це, в свою чергу, викликало затримки у відповідача із здійсненням розрахунків.
          Навіть за таких складних умов як різке падіння попиту на товари, відсутність кредитування, гострий дефіцит пального, порушення логістичних шляхів, численні прострочення оплати поставленого товару, підприємство відповідача безупинно вживало та вживає усіх заходів щодо відновлення співпраці з контрагентами, збереження трудового колективу, сплати податків та погашення кредитів.
          Наразі, відповідач поступово намагається розраховуватися за всіма борговими зобов`язаннями та відновити у повному обсязі господарську діяльність.
          Фактичне місце знаходження відповідача - місто Дніпро, який виконує функцію військово-гуманітарного хабу для Донецького та Запорізького напрямів.
          Внаслідок активних бойових дій у місті Бровари був частково знищений склад, де підприємство відповідача зберігало товар, доступу до складу не було протягом тривалого часу.
          Склад не забезпечувався електроенергією, товар не мав умов для зберігання в умовах належного температурного режиму, а тому ті залишки товару, що не були знищені внаслідок пострілів та ракетних атак, були за першої можливості переданий на потреби ЗСУ та Сил територіальної оборони.
          Проте, відповідач добросовісно, за першої можливості (після розрахунків із ним його боржниками) здійснював погашення заборгованості, так відповідачем було частково оплачено вартість поставленого товару у сумі 10 000,00 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення в іноземній валюті від 17.02.2022р.
          Незважаючи не вищевикладене, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача 31 011,20 доларів США основного боргу, 22 392,12 доларів США штрафу, 1552,92 доларів США 3% річних та судових витрат у справі.
          Скаржник наполягає, що застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості. Сума штрафу, заявлена позивачем, складає 72, 21 % від суми основного боргу, що, вочевидь, не відповідає принципу розумності та справедливості.
          Також з огляду на поведінку відповідача вбачається, що він не мав та не має наміру ухилятися від оплати поставленого товару, прострочення платежу має місце виключно за незалежних від нього обставин, що є наслідком опосередкованого впливу збройної агресії Російської Федерації.
          Всі кошти, отримані відповідачем від контрагентів, спрямовуються ним для погашення заборгованостей перед постачальниками, а також для сплати податків.
          Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, скаржник зазначає наступне.
          Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" на користь Фірма "АКА Traders FZ-LLC", яка є резидентом Об`єднаних Арабський Еміратів, судові витрати - засвідчення документів 5 500 грн., витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 40 500 грн.
          Відповідач не погоджується із розміром витрат на правничу допомогу, вважає, що такий розмір є надмірно високим та становитиме значний тягар для учасника справи, що суперечить принципу розподілу витрат.
          У даному випадку суд, слід врахувати ті обставини, що справа № 904/5555/23 не має публічного інтересу, розглядалася за правилами загального позовного провадження, однак по своїй суті не є складною, підставою позову є договір постачання сільгосппродукції.
          Сам по собі акт наданих робіт - не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у розмірі, зазначеному в акті, за рахунок іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
          На переконання відповідача, розумним розміром витрат на послуги адвоката, який слід покласти до відшкодування за рахунок відповідача в цьому випадку є сума 5 000,00 грн. Таким чином, інші заявлені витрати на послуги адвоката є надмірно високими та становитимуть значний тягар для учасника справи, що суперечить принципу розподілу витрат.
          За наведеного у сукупності, слід дійти висновку, що витрати на правничу допомогу, які просить позивач відшкодувати за рахунок відповідача, не є співмірними, та не відповідають категорії та складності справи.
          Заявлена позивачем вимога, відповідно до ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, в розмірі 5 000,00 грн. У задоволенні решти вимог - належить відмовити.
          Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.09.2024 у даній  справі визначена колегія суддів у складі:      головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Чередко А.Є.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/5555/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/5555/23.
           11.10.2024 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.           
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024      та      додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі № 904/5555/23 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
           23.10.2024 від представника позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшло заперечення на відкриття апеляційного провадження, оскільки апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження; в тексті апеляційної скарги відсутнє обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Також, зазначено про зловживання ТОВ "Українські фрукти 2016" процесуальними правами, оскільки товариство вчиняє дії спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання виконання рішення суду від 02.07.2024.
           28.10.2024 від представника відповідача/скаржника Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання, яким долучено до матеріалів скарги докази сплати судового у розмірі 36000,50 грн, відповідно до квитанції від 28.10.2024.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2024            апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024      та      додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024      у справі № 904/5555/23 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та надання відповідних доказів, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
           11.11.2024 від скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання     про поновлення строку на апеляційне оскарження. Оскільки, пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами та істотними перешкодами, зокрема, військовою агресією Російської Федерації проти України; тривалими повітряними тривогами; перебоями електропостачання; переїздом відповідача з міста Вінниці до Дніпра, протягом серпня та вересня 2024, що призвело до втрати часу.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2024 визнано поважними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги та відновити строк на подання апеляційної скарги на рішення суду. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016"      на рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024      та додаткове рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі      № 904/5555/23. Зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на      20.01.2025 року      об     11:00год.
          У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, судом першої інстанції правильно досліджено надані позивачем докази, а до спірних правовідносин застосовані норми матеріального права, які підлягають застосуванню.
          За таких умов правові підстави для  скасування відсутні, натомість відповідачем подано безпідставну апеляційну скаргу з метою затягування набрання оскаржуваними рішеннями законної сили.
          Позивач також зазначає, що ТОВ “Українські Фрукти 2016” під час розгляду справи судом першої інстанції не зверталися до суду із клопотанням про зменшення штрафних санкцій та жодним чином таке зменшення не обґрунтовувало.
          Відповідач маючи начебто складну економічну ситуацію, жодного разу не звертався до позивача із заявою про розстрочення або відстрочення платежу за поставлений товар.
          Про обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, він суд першої інстанції не повідомляв  та відзиву на позовну заяву відповідач не подавав.
          Натомість, відповідач, фактично просити суд апеляційної інстанції встановити нові обставини щодо погіршення фінансового його стану та щодо неможливості виконувати грошові зобов`язання перед позивачем.
          В апеляційній скарзі відповідач також просить суд ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
          Проте, жодного посилання на незаконність чи необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача основного боргу, апеляційна скарга взагалі не містить, а тому в цій частині також є безпідставною.
          Щодо розміру витрат на правничу допомогу, позивач зазначає наступне.
          Додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, правові підстави для його скасування відсутні.
          Стягнутий розмір витрат на правничу допомогу адвоката є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи.
          Позивач ввертає увагу суду апеляційної інстанції, що спірні правовідносини виникли на підставі Міжнародного договору постави 20.09.2021 №200921, що в свою чергу потребувало додаткового правового аналізу законодавства, що регулює міжнародні норми торгівлі та умови поставки з за кордону, а також положень міжнародного законодавства з визначення юрисдикційного органу, який має розглядати спір.
          Через складність справи, з метою ефективного захисту прав Клієнта, до надання правової допомоги додатково було залучено Адвоката Забаріна А.Ф. та Адвокатське об`єднання “Бі ПОІНТ".
          За таких умов позивач вважає, що визначений сторонами розмір витрат на правову допомогу адвоката є співмірним як зі складністю справи та із обсягом витраченого на надання правової допомоги часу.
          Отже, розмір стягнутих з відповідача витрат на правову допомогу відповідає складності справи та обсягу витраченого на надання правової допомоги часу, а також враховуючи, що відповідачем під час розгляду Заяви про винесення додаткового рішення не було подано обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, вважаємо, що відсутні правові підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024.
          Позивачем заявлено попередній розрахунок судових витрат в суді апеляційної інстанції - 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.
          20.01.2025  відповідач наданим процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку в судове засідання повноважних представників.
          Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.
           20.01.2025 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши  присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
          Як вбачається з матеріалів справи, Фірмою "АКА Traders FZ-LLC" та товариством з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" підписано міжнародний договір поставки №200921 від 20.09.2021р. (далі Договір).
          Продавець зобов`язується постачати Покупцеві сільгосппродукцію: банани, виноград, гранат, авокадо (Далі Товар), а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати Товар у порядку та на умовах, визначених цим Контрактом (п. 1.1 Договору).
          Найменування, асортимент, одиниці вимірювання, кількість та ціни підлягає поставці Товару встановлюються в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту (п. 1.2 Договору).
          Постачання Товару за цим Контрактом здійснюється партіями.  Під партією Товару Сторони розуміють Товар у кількості, в асортименті та вартості, визначених одним інвойсом на постачання Товару (п. 1.3 Договору).
          Загальна сума Контракту складається із сум інвойсів, що додаються до Контракту, і орієнтовно складає 400 000,00 Доларів США (USD) (п. 2.1 Договору).
          Загальна кількість товару, що поставляється орієнтовно становитиме 500 тонн (п. 2.2 Договору).
          Ціни на Товар зазначаються у кожному окремому інвойсі, що додаються до цього Контракту (п. 2.3 Договору).
          Ціна Товару, крім вартості Товару, зазначена в інвойсі до цього Контракту, включає вартість тари, упаковку, маркування тари, навантаження Товару на все задіяні у процесі транспортування транспортні засоби, а також страхування Товару згідно з умовами базису постачання (п. 2.4 Договору).
          Постачання Товару здійснюється автомобільним чи морським транспортом на умовах, зазначених у кожному окремому інвойсі, які є додатками до цього контракту відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2020 (п. 3.1 Договору).
          Валютою Контракту та валютою платежу є долари США (USD) (п. 4.1 Договору).
          Оплата за отриманий Товар здійснюється на умовах відстрочення платежу 15 днів з моменту поставки товару на склад Покупця, якщо інше обговорено в Інвойсі (п. 4.3 Договору).
          У разі порушень термінів оплати товару, обумовлених в інвойсі до цього Контракту, Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 0,3 % від загальної суми відповідного інвойсу за кожен день прострочення, що звільняє його від сплати відповідного інвойса договору. При цьому у разі несвоєчасної оплати поставленого Товару Покупцем, Продавець має право призупинити прийняття та погодження замовлень Покупці, а також призупинити відвантаження Товару до повного погашення заборгованості Покупцем по оплаті поставленого Товару (п. 8.2 Договору).
          Усі спори, розбіжності чи вимоги, що виникають з цього договору або у зв`язку з ним, зокрема, його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, а також усі питання щодо стягнення заборгованості за поставлений товар, підлягають вирішенню у господарському суді за місцезнаходженням Покупця, а саме Господарським судом Дніпропетровської області, відповідно до норм матеріального та процесуального права України (п. 9.2 Договору).
          На підставі Proforma Invoice від 30.11.2021 "АКА Traders FZ - LLC" здійснило постачання 23 040 кілограмів авокадо (Fuerte Avocado) на адресу ТОВ "Українські фрукти 2016" (Львівське шосе, 2. м. Вінниця, Україна), вартістю 41011,20 доларів США.       Вантаж було відправлено згідно інвойсу від 30.11.2021 за наступними реквізитами відправника та отримувача: Відправник: фірма "АКА Traders FZ - LLC; Одержувач: ТОВ "Українські фрути 2016"; Порт завантаження: Республіка Кенія (Loading Port: Mombasa, Kenya).       Порт розвантаження: Морський торговельний порт Південний (Port of Discharge: Yuzhny Port (Pivdennyi), Ukraine).       Термін доставки: грудень 2021 (Shipping period: December 2021). Термін доставки: 21 день (Transit time: 21 days).       Номер контейнеру: 913547886 (Container No.: 913547886).       Продукція: свіжі фрукти (Product: fresh fruits).
          На адресу Державної митної служби України та Одеської митниці Держмитслужби направлено адвокатський запит від 20.09.2023 № 20-09/2023, в якому запитувалась наступна інформація:       чи було поставлено (ввезено) на митну територію України фірмою "АКА Traders FZ - LLC" в межах Договору поставки від 20.09.2021 № 200921             товар (свіжі авокадо) вагою 23 040 кг у період з 01 грудня 2021 року по 17.02.2022 року. Якщо так, необхідно повідомити коли та через який митний пункт було ввезено вказаний товар на митну територію України.       2) якщо товар було ввезено на митну територію України, необхідно повідомити, яка особа відповідно до відомостей Державної митної служби України та митних документів зазначена як       одержувач       вантажу, а також повідомити дату отримання вантажу вантажоодержувачем.
          Листом від 28.09.2023 вих. № 7.10-4/27 Одеська митниця Державної митної служби України повідомила: "вантаж "авокадо свіже" за ДКД ІМ40ЕЕ № UA100000/2022/713810, коносамент 913547886. інвойс від 17.12.2021 № 641 було пропущено на митну територію України 24.01.2022 через пункт контролю "Визирка" митного поста "Південний-порт" Одеської митниці та направлено до зони діяльності Київської       митниці.       Одержувачем       вантажу за       вищезазначеним ДКД та       в       наданих для пропуску на митну територію України документах було зазначено ТОВ "Українські Фрукти 2016". Згідно інформації, що міститься в ЄАІС Держмитслужби України вантаж було доставлено до Київської митниці 25.01.2022р. та 27.01.2022р. було здійснено випуск вантажу у вільний обіг.
          Встановлено, що 27.01.2022р. ТОВ "Українські фрукти 2016" отримало у володіння поставлений позивачем товар - свіжі авокадо, вартістю 41 011,20 доларів США.
          На виконання умов Договору, 17.02.2022р. ТОВ "Українській фрукти 2016" сплатило частину вартості поставлено товару у сумі 10 000,00 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення в іноземній валюті від 17.02.2022р.
          Решта заборгованості в розмірі 31 011,20 доларів США ТОВ "Українській Фрукти 2016" позивачу сплачені не були.
          Позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 16.12.2022р. в якій позивач повідомляв про необхідність сплати решту вартості поставленого             товару - свіжих       авокадо.
          Наразі грошове зобов`язання ТОВ "Українські Фрукти 2016" виконано не було, заборгованість не погашена, що і стало причиною виникнення спору.
          Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи встановлено, що грошове зобов`язання ТОВ "Українські Фрукти 2016" виконано не було, заборгованість не погашена.
          Предметом апеляційного оскарження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016"      є рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 в частині стягнення на користь позивача із відповідача штрафу, 3 % річних та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі № 904/5555/23.
          В іншій частині рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024, а саме в частині стягнення основного боргу, скаржником не оскаржуються, а відтак не переглядаються судом під час апеляційного розгляду даної справи. 
          Так, відносини, які виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
          Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
          Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
          Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
          Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
          Приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
          Згідно зі ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
          З матеріалів справи вбачається, що на підставі Proforma Invoice від 30.11.2021 “AKA Traders FZ - LLC” здійснило постачання 23 040 кілограмів авокадо (Fuerte Avocado) на адресу ТОВ “Українські фрукти 2016” (Львівське шосе, 2, м. Вінниця, Україна), вартістю 41 011,20 доларів США.
          Вантаж було відправлено згідно інвойсу від 30.11.2021 за наступними реквізитами відправника та отримувача:
Відправник: фірма “AKA Traders FZ - LLC;
Одержувач: ТОВ “Українські фрути 2016";
Порт завантаження: Республіка Кенія (Loading Port: Mombasa, Kenya).
Порт розвантаження: Морський торговельний порт Південний (Port of Discharge: Yuzhny Port (Pivdennyi), Ukraine).
•          Термін доставки: грудень 2021 (Shipping period: December 2021).
•          Термін доставки: 21 день (Transit time: 21 days).
•          Номер контейнеру: 913547886 (Container No.: 913547886).
•          Продукція: свіжі фрукти (Product: fresh fruits).
          З метою встановлення всіх обставин справи, на адресу Державної митної служби України та Одеської митниці Держмитслужби направлено адвокатський запит від 20.09.2023 № 20-09/2023, в якому запитувалась наступна інформація:
-           чи було поставлено (ввезено) на митну територію України фірмою “AKA Traders FZ - LLC" в межах Договору поставки від 20.09.2021 № 200921 товар (свіжі авокадо) вагою 23 040 кг у період з 01 грудня 2021 року по 17.02.2022 року. Якщо так, прошу повідомити коли та через який митний пункт було ввезено вказаний товар на митну територію України.
-          якщо товар було ввезено на митну територію України, прошу повідомити, яка особа відповідно до відомостей Державної митної служби України та митних документів зазначена як одержувач вантажу, а також повідомити дату отримання вантажу вантажоодержувачем.
          Листом від 28.09.2023 вих. № 7.10-4/27 Одеська митниця Державної митної служби України повідомила таке: “вантаж “авокадо свіже" за ДКД ІМ40ЕЕ №UA100000/2022/713810, коносамент 913547886, інвойс від 17.12.2021 № 641 було пропущено на митну територію України 24.01.2022 через пункт контролю “Визирка" митного поста “Південний-порт" Одеської митниці та направлено до зони діяльності Київської митниці. Одержувачем вантажу за вищезазначеним ДКД та в наданих для пропуску на митну територію України документах було зазначено ТОВ “Українські Фрукти 2016". Згідно інформації, що міститься в ЄАІС Держмитслужби України вантаж було доставлено до Київської митниці 25.01.2022 та 27.01.2022 було здійснено випуск вантажу у вільний обіг.
          Таким чином, 27.01.2022 ТОВ “Українські фрукти 2016" отримало у володіння поставлений позивачем товар - свіжі авокадо, вартістю 41 011,20 доларів США.
        На виконання умов Договору, 17.02.2022 ТОВ “Українській фрукти 2016" сплатило частину вартості поставлено товару у сумі 10000,00 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення в іноземній валюті від 17.02.2022.
          Як вбачається з матеріалів справи, решта заборгованості в розмірі 31 011,20 доларів США ТОВ “Українській Фрукти 2016" позивачу сплачені не були.
          Судом першої інстанції встановлено, що оскільки матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за поставлений товар в розмірі 31 011,20 доларів США то вимога позивача про стягнення з відповідача 31 011,20 доларів США основного боргу є обґрунтованою.
          За порушення строку оплати позивач нарахував до сплати  22 392.12 доларів США штрафу (за період з 11.02.2022 по 11.08.2022) та 1552.92 доларів США 3% річних.
          Відповідно до п. 8.2 Міжнародного договору поставки від 20.09.2021 № 200921 в разі порушення строків оплати товару, вказаному в інвойсі, Покупець сплачує Продавцю штраф в розмірі 0,3 % від загальної суми відповідного інвойса за кожен день прострочення, що не звільняє від оплати відповідного інвойсу.
          Відповідно до п. 4. 1, 4.3 Договору валютою Контракту та валютою платежу є долари США. Оплата за отриманий Товар здійснюється на умовах відстрочки платежу 15ти днів з моменту поставки товару на склад Покупця, якщо інше не встановлено в Інвойсі.
          Як вже наводилося вище, 27.01.2022 ТОВ “Українські фрукти 2016” отримало у володіння поставлений позивачем товар - свіжі авокадо, вартістю 41 011,20 доларів США.
          Вказане підтверджується відповіддю Одеської митниці Державної митної служби України на адвокатський запит від 20.09.2023 № 20-09/2023.
          Таким чином, враховуючи встановлену Договором 15-ти денну відстрочку за поставлений товар, обов`язок з оплати за поставлений товар у ТОВ “Українській Фрукти 2016" виник з 11.02.2022.
          Саме з цієї дати позивачем нараховувалися штраф та 3 % річних.
          Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.
          Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
          У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
          Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
          Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення суми штрафу та 3 % річних, суд встановив його обґрунтованість, відтак вказані вимоги обґрунтовано задоволено повністю.
          Щодо твердження апелянта про необгрунтованість штрафних санкцій та 3 % річних, колегія суддів зазначає наступне.
          Так, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог норми ст. 86 ГПК України, а саме не враховані докази на існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення господарської санкції (пені) в порядку ст. 233 ГПК України, та не наведені мотиви їх відхилення. Дискреційне повноваження суду у вигляді його права на зменшення господарських санкцій передбачено нормою ст.233 ГК України.
          На обґрунтування вказаного твердження апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21.
          У вказаній постанові Верховний Суд зазначає, що “визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання”.
          Однак, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Українські Фрукти 2016” під час розгляду справи судом першої інстанції не зверталися до суду із клопотанням про зменшення штрафних санкцій. Доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру штрафу Відповідачем суду надано не було.
          В апеляційної скарги ТОВ “Українські Фрукти 2016" посилається на обставини, які перешкоджали виконанню грошових зобов`язань перед позивачем, а саме:
-          з 24.02.2022 надходження коштів на банківські рахунки відповідача припинилося;
-          відбулося повне зупинення господарської діяльності підприємства;
- склад відповідача не забезпечувався електроенергією, у зв`язку із чим товар відповідача не мав умов для зберігання в умовах належного температурного режиму, а тому його залишки були передані на потреби ЗСУ та Сил територіальної оборони.
          Проте, вказані відповідачем обставини не підтвердженні належними та допустимими  доказами. 
                Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
          За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
          Аналогічні положення також містить частина третя статті 551 ЦК України, положення якої України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
          Колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 Верховний Суд зазначив таке: у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
          “Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку. Водночас, як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі 918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21 тощо).
          Суд зазначає, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки. (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 24.01.2023 у справі № 903/165/22)
          Отже, наведена скаржником підстава апеляційного оскарження не знайшла свого підтвердження. 
          З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що господарський суд при ухваленні оскаржуваного рішення повністю дотримався всіх норм матеріального права, та законно визнав обґрунтованими позовні вимоги, зокрема, про стягнення з відповідача   штрафу та 3% річних.
          Щодо розміру витрат на правничу допомогу.
          Суд виходить з того, що у Позивача наявне право на відшкодування здійснених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в Господарському суду Дніпропетровської області, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, що закріплено у пункті 1 частині 4 ст. 129 ГПК України.
          Із змісту положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
           Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
          При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
          Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
          Виходячи із змісту статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
          Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
          Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
          Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
          Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
          Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
          Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частини перша, друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
           Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
          У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
          Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
          Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
          При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Матеріалами справи встановлено, що 08.09.2023 між Адвокатським бюро "Іллі Комлика" та Фірмою "АКА Traders FZ-LLC" укладеного Договір про надання правової допомоги. (а.с. 39-41 т 2)
          Відповідно до п. 1.1. предметом даного Договору є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту під час стягнення заборгованості за поставлений товар, яка виникла на підставі Міжнародного договору поставки No 200921 від 20.09.2021, укладеного з ТОВ "Українські фрукти 2016" (код ЄДРПОУ: 40318024).
          Відповідно до п. 2.2.10 Договору Бюро має право залучати до надання правової допомоги Адвоката Забаріна Антона Федоровича, а також інших Адвокатів.
           08.09.2023 між Сторонами укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 08.09.2023. (а.с. 46 т 2)
          Відповідно до вказаної додаткової угоди:
1.          Сторони домовилися, що Гонорар Бюро за надання правової допомоги щодо представництва інтересів та захисту прав клієнта під час стягнення заборгованості з ТОВ “Українські Фрукти 2016” за Міжнародним договором поставки від 20.09.2021 No 200921 в суді першої інстанції становить 1 000,00 (одна тисяча) доларів США за комерційним курсом на день проведення оплати.
2.          До правової допомоги, яка надається Бюро в суді першої інстанції включається: 1) підготовка позовної заяви щодо стягнення заборгованості з ТОВ “Українські фрукти 2016” за Міжнародним договором поставки від 20.09.2021 № 200921; 2) збір доказів, необхідних для подання позовної заяви до суду; 3) пошук та аналіз актуальної судової практики щодо стягнення заборгованості за Міжнародними договорами поставки; 4) участь Бюро або залучених Бюро адвокатів в судових засіданнях під час розгляду справи судом першої інстанції.
3.          Гонорар сплачується Клієнтом на користь Бюро на підставі Акту приймання- передачі наданих послуг, який складається після винесення рішення судом першої інстанції.
4.          Решта умов Договору не змінені цією додатковою угодою залишаються чинними та Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.
                    До надання правової допомоги Бюро було залучено: адвоката Забаріна Антона Федоровича - на підставі Договору про залучення адвоката від 08.09.2023; Адвокатське об`єднання "Бі ПОІНТ" - на підставі Договору про залучення адвоката від 13.11.2023. (а.с. 35-38 т 2)
                    Після винесення Господарським судом Дніпропетровської області рішення від 02.07.2024, Сторонами було складено Акт прийому-передачі наданих послуг від 05.07.2024 до Договору про надання правової допомоги від 08.09.2023. (Клієнт сплатив на користь Бюро гонорар в розмірі 40 500,00 грн. (а.с. 42 т 2)
          Відповідно до п. 1 Акту Бюро надало, а Клієнт прийняв наступні послуги:
підготовка та подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви про стягнення заборгованості за Міжнародним договором поставки від 20.09.2021 №200921 шляхом: правового аналізу документів, наданих клієнтом; підготовки та направлення адвокатського запиту від 20.09.2023 No 20-09/2023; на адресу Державної митної служби, Одеської митниці Держитслужби; пошуку та правового аналізу актуальної судової практики щодо стягнення заборгованості за Міжнародними договорами поставки; підготовки тексту позовної заяви про стягнення заборгованості за Міжнародним договором поставки від 20.09.2021; участь в судових засіданнях в Господарському суді Дніпропетровської області, призначених на 11.06.2024, 02.07.2024 у справі No 904/5555/23.
                    За пунктом 2 - Розмір гонорару Бюро за надану правову допомогу становить 1 000,00 доларів США за середнім комерційним курсом, що на 05.07.2024 дорівнює 40 500,00 грн.
                    За пунктом 3 - Клієнт прийняв результати послуг без зауважень.
          Таким чином, позивачем були понесенні судові витрати з правничої допомоги адвоката в розмірі 40 500,00 грн.
          Також до матеріалів справи долучено:  рахунок на оплату №68      від 04.08.2023р. за послуги із засвідчення документів;  рахунок на оплату №69      від 11.08.2023р. за послуги із засвідчення документів; рахунок на оплату №70      від 12.09.2023р. за послуги із засвідчення документів. (а.с. 32-34)
          Згідно приписів ст. 123 Господарського процесуального кодексу України      судові витрати складаються      з судового збору та      витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу, проведенням експертизи, інше).
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ті види послуг, наведені представником Позивача, зокрема у Акті прийому-передачі наданих послуг від 05.07.2024, відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності з урахуванням предмета позову у розумінні приписів частини 5 статті 129 ГПК України.
          За таких обставин, суд першої інстанції визнав обґрунтованим розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 500,00 грн.  що повністю відповідає наведеним критеріям, які мають враховуватися судами при вирішенні розподілу витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати щодо засвідчення документів      5 500 грн.
          Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що справа № 904/5555/23 не має публічного інтересу, розглядається за правилами загального позовного провадження, однак по своїй суті не є складною. На думку відповідача, розумним розміром витрат на послуги адвоката, який слід покласти на відшкодування за рахунок відповідача є сума 5 000,00 грн.
          До того ж, матеріалами справи встановлено, що під час розгляду судом першої інстанції клопотання про винесення додаткового рішення відповідач/скаржник не подавав жодних заперечень щодо такої заяви, а також не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката. Доказів на обґрунтування неспівмірності розмір витрат на правову допомогу адвоката відповідачем до суду першої інстанції подано не було.
          Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)          складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)          часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)          обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)          ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15 Верховний Суд зазначив таке: “У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат”.
          За таких умов, враховуючи, що розмір стягнутих з відповідача витрат на правову допомогу відповідає складності справи та обсягу витраченого на надання правової допомоги часу, а також враховуючи, що відповідачем під час розгляду заяви про винесення додаткового рішення не було подано обгрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024.
          Відповідно до  ст. 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини”       суди застосовують при розгляді справ       Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод       та практику Європейського суду з прав людини,       як джерело права.
          У справі “Трофимчук проти України” Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1       статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод       зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
          З огляду на викладене інші доводи скаржника не впливають на юридичну       оцінку обставин та не спростовують викладених вище висновків суду. 
          Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятих у справі рішеннь.
          Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Оскаржувані судові рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.
          Відповідно до       ст.129 Господарського процесуального кодексу України       витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
          Керуючись ст.ст. 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016"      на рішення   Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 та додаткове рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі № 904/5555/23 - залишити без задоволення.
          Рішення      Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 та додаткове рішення   Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 у справі   № 904/5555/23    - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 07.02.2025.

          Головуючий суддя                                                                       О.В. Чус

          Суддя                                                                                      І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                          А.Є. Чередко