ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 р. 	Справа № 520/6787/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) від 15.11.2024 року по справі № 520/6787/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області      третя особа                Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Білозьорова Ганна Анатоліївна 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Білозьорова Ганна Анатоліївна, в якому просила суд: 
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка підлягає у ненаданні приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Білозьоровій Ганні Анатоліївні інформації щодо розміру пенсійних виплат нарахованих, але не виплачених на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 по справі № 520/17870/21, які належали ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не були ним одержані за життя - протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Білозьоровій Ганні Анатоліївні інформацію щодо розміру пенсійних виплат, нарахованих, але не виплачених на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 22.11.2021 по справі № 520/17870/21, які належали ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не були ним одержані за життя.
Рішенням Харківського окружного адміністративного сулу від 15.11.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа на стороні позивача - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Білозьорова Ганна Анатоліївна про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка підлягає у ненаданні приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Білозьоровій Ганні Анатоліївні інформації щодо розміру пенсійних виплат нарахованих, але не виплачених на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 по справі № 520/17870/21, які належали ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не були ним одержані за життя.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Білозьоровій Ганні Анатоліївні інформацію щодо розміру пенсійних виплат, нарахованих, але не виплачених на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 22.11.2021 по справі № 520/17870/21, які належали ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не були ним одержані за життя.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати зі оплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі №520/21165/24 прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та просив скасувати рішення першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позивачу позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в силу приписів ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сума пенсії, що належала ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, не включається до складу спадщини. Крім того зазначає, що між сторонами існує спір щодо права позивача на отримання сум пенсії, що підлягали виплаті померлому пенсіонеру, який має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Позивач та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 16.01.1959 року між ОСОБА_2 , 1938 року народження, та ОСОБА_4 , 1940 року народження, зареєстровано шлюб.
Згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого від 25.05.2022 Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у міста Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 перебував на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
На підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ганною Білозьоровою заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_2 .
До спадкування заявлені грошові кошти недоотриманої спадкодавцем пенсії, що обліковуються на рахунку Пенсійного фонду України, а саме заборгованості, що виникла на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі №520/17870/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії у сумі 181266,32 грн.
17.01.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ганною Білозьоровою за вих. № 3/02-14 направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про надання згідно зі ст.46 Закону України "Про нотаріат" інформації про недоотриману суму пенсії за життя спадкодавця ОСОБА_2 .
Листом № 2000-0508-8/12247 від 19.01.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало відповідь на вищевказаний запит нотаріуса, в якій зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Виплату пенсії ОСОБА_2 припинено з 01.03.2022 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ст.61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Іншого чинним законодавством не передбачено.
Не погодившись із тим, що відповідач фактично не надав інформації на запит нотаріуса про розмір недоотриманої пенсії померлого чоловіка позивачки, остання звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновок пенсійного органу про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є помилковим. Позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який є спеціальним у цих правовідносинах, а отже, відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася неотриманою останнім за життя.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього, як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка, права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно зі ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який є спеціальним у цих правовідносинах, а отже, відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася неотриманою останнім за життя.
Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 по справі № 520/6787/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов    І.М. Ральченко