КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 381/1698/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3559/2025	Головуючий у суді першої інстанції - Соловей Г.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
13 лютого 2025 року                                                                               місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                                         Оніщук М.І.,
судді                                                            Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
секретар                                                      Кравченко А.С.,
за участю:
представника відповідача
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Амельченком Вячеславом Павловичем, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2024 року, ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року та на додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фастівської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: державний реєстратор Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохова Олега Валеріївна, державний реєстратор Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Марченко Володимир Григорович, про визнання рішення незаконними та їх скасування, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Фастівської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи - Державний реєстратор Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохова О.В., державний реєстратор Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Марченко В.Г., про визнання рішення незаконними та їх скасування. 
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 у справі № 381/4645/17 позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним п. 2 рішення Борівської селищної ради від 15.04.2014 за №8-20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0700 га, кадастровий номер: 3224955300:01:003:0664 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнане протиправним та скасоване свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014 року; визнане протиправним та скасоване рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського МУЮ Київської області від 06.05.2014 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий номер: 3224955300:01:003:0664 за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою ВС від 02.10.2019  рішення залишене в силі.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2021 позовну заяву ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними, скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, скасування реєстрації готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно позовну заяву залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково: рішення Фастівського міськроайонного суду Київської області від 29.07.2021 скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позов задоволено частково: визнане недійсним та скасоване рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського МУЮ Київської області від 11.03.2015 (індексний номер19897847 від 11.03.2015) згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ у Київській області індексний номер: 22430318 від 26.06.2015 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Визнано недійсним та скасовано видане Реєстраційною службою Фастівського МУЮ Київської області на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право власності № 21316941 від 26.06.2015 на житловий будинок за адресо: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог - відмовлено.
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №309137374 від 07.09.2022 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 було скасовано на підставі вищезгаданої постанови Київського апеляційного суду від 30.06.2022 у справі №381/702/20.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №381/702/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 30.06.2022 в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно скасовано, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2021 в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування рішень державного реєстратора, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. При цьому, відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання дій протиправними, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно, Верховним судом у вищезгаданій постанові зазначено, що суди не звернули уваги, що оскільки позивач ( ОСОБА_3 ) стверджує про перешкоди в здійсненні права на завершення приватизації, яке визнано судовим рішенням, і те, що наявність самочинного будівництва перешкоджає в його реалізації, то позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішень державного реєстратора свідоцтва про право власності не є належним способом захисту. Ефективним способом захисту прав позивача є, зокрема, знесення самочинного будівництва, яка позивачем не заявлена.
Разом з тим, як вже зазначалось право ОСОБА_3 на завершення процедури приватизації земельної ділянки, площею 0,0700 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , визнано рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 по справі №381/4645/17, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку на підставі постанови Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №381/4645/17, у зв`язку з чим позивач звернулась до Фастівської міської ради Київської області з заявою про виділення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664, та отримала 25.02.2021 відповідь Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області за №П1433 про відмову ОСОБА_3 в передачі у власність земельної ділянки, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, на підставі того, що вищезазначений житловий будинок, побудований на даній земельній ділянці належить іншому громадянину, а саме ОСОБА_1 .
В зв`язку з чим у червні 2023 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 подано позовну заяву до ОСОБА_1 про знесення вищезазначеного об`єкта самочинного будівництва і відновлення попереднього стану згаданої вище земельної ділянки. На даний час дана позовна заява перебуває на розгляді Фастівського міськрайонного суду Київської області. В рамках вказаної справи в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС отримано відзив на вищезазначену позовну заяву у справі №381/2720/23, складений представником ОСОБА_1 , зі змісту якого стало відомо, що 20.06.2023 у відповідності до рішення за №68089352 від 20.06.2023 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохової Ольги Валеріївни, за ОСОБА_1 відновлено право власності на нерухоме майно, а саме на вищезазначений житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, відповідно до змісту даного рішення державного реєстратора зазначено, що проведено скасування за заявою, проте що саме скасовано державним реєстратором в рішенні не зазначено.
Крім цього, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, права власності на вищезазначену земельну ділянку, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №71356759 від 31.01.2024 року, винесеного Державним реєстратором Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Марченко Володимиром Григоровичем.
Вищевказане рішення державного реєстратора винесено на підставі рішення Фастівської міської ради Київської області за №687-ХLV-VIII від 22.12.2023  про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, з метою відновлення своїх прав та інтересів завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки право яке визнано вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з новою позовною заявою про скасування вищезазначених незаконних рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Марченко В.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №71356759 від 31.01.2024; рішення Фастівської міської ради Київської області за №687-ХLVVIII від 22.12.2023 про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 ; рішення за №68089352 від 20.06.2023 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохової О.В.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2024 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохової Ольги Валеріївни (індексний номер рішення про скасування 68089352) від 20.06.2023. Визнано незаконним та скасовано ршення Фастівської міської ради за №687-ХLV-VIII від 22.12.2023 «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ». Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Марченко Володимира Григоровича, індексний номер 71356759 від 31.01.2024, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0700 га, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, за ОСОБА_1 . Стягнуто з Фастівської міської ради та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3633,60 грн. (т. 4, а.с. 67-84).
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2024 залишено без задоволення клопотання адвоката Амельченка В.П., поданого в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (т. 4, а.с. 148-151).
Додатковим рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2024 заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Згоди О.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Фастівської міської ради, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45000,00 грн. (т. 4, а.с. 179-185).
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - Амельченко В.П., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 73511 грн. 00 коп. 
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що усупереч положень ч. 1, ч. 3 ст. 89 ьа п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд першої інстанції:
- не здійснив всебічне, повне, об'єктивне та безпосереднє дослідження наявних у справі доказів понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката;
- не мотивував відхилення наявних у справі доказів понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката;
- не зазначив мотиви, з яких дійшов висновку про невідповідність витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру (висновку, який не відповідає дійсним обставинам справи) (т. 4, а.с. 188-192).
В апеляційній скарзі на рішення та на додаткове рішення, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить:
- рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог;
- додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу;
- стягнути з позивачки на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення у розмірі 5450 грн. 40 коп.;
- стягнути з позивачки на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 73511 грн. 00 коп.;
- стягнути з позивачки на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 13570 грн. 00 коп.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що в порушення норм процесуального права, закріплених в ч.ч. 1, 3 ст. 89 п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, суд першої інстанції:
- не зазначив у мотивувальній частині рішення мотивовану оцінку його аргументів та аргументів державного реєстратора Горохової О.В. щодо відповідності рішення від 20.06.2023 нормам матеріального права, закріпленим в ч. 3 ст. 26 та ст. 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.п. 1 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності";
- не навів мотивів відхилення наданого ним письмового доказу - листа Державної судової адміністрації України від 15.05.2023, яким було роз`яснено, що реєстраційна дія на підставі рішення суду повинна виконуватися саме у тому порядку, в якому діяв державний реєстратор Горохова О.В. при прийнятті рішення від 20.06.2023;
- не навів у мотивувальній частині рішення зміст пояснень ОСОБА_5 , наданих нею у судових засіданнях 15.08.2024 та 24.09.2024, в яких ОСОБА_5 зазначала, що при прийнятті рішення від 20.06.2023 вона діяла у відповідності до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та згідно з роз`ясненнями, наданими ОСОБА_5 спеціалістами ДП "Національні інформаційні системи", а також не навів мотивів їх відхилення.
Вказує, що помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, закріплених в п.п. 3, 4, 19 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", призвело до помилкового задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Горохової О.В., та, як наслідок, задоволення всіх інших вимог.
Також, зазначає, що скасування рішення та відмова у задоволенні позову є підставою для скасування додаткового рішення у повному обсязі. При цьому, вважає, що представником позивачки було надано підтвердження реального понесення витрат лише на суму 21000 грн. (т. 4, а.с. 217-228).
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційні скарги підтримав та просив задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, від третіх осіб - державних реєстраторів Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохової О.В. та Марченка В.Г. надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю.
Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, строки розгляду справи, а також наявність відзивів представника позивачки на апеляційні скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 по справі № 381/4645/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, Фастівської РДА Київської області про визнання частково недійсним рішення, скасування свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав, позов ОСОБА_3 задоволено, визнаний недійсним п.2 рішення Борівської селищної ради від 15.04.2014 р. за № 8-20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0700 га за кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнане протиправним та скасоване свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014 року, індексний номер 21316941 (САК № 556759); визнане протиправним та скасоване рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 06.05.2014 р., індексний номер 12870141 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, площею 0,0700 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задоволено, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 880 грн.
Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 381/4645/17 постанову Київського апеляційного суду від 06.11.2018 скасовано, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 залишено в силі.
У вказаній постанові Верховним Судом було встановлено, що протоколом засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради народних депутатів Фастівського району Київської області від 17.04.1986 № 4 ОСОБА_4 дозволено побудувати житловий будинок за типовим проектом КО-5К-145, 5-кімнатний, житловою площею 66,80 кв. м, загальною площею 103,14 кв. м, розміром 9,960х11,400 м та зобов`язано оформити технічну документацію на будівництво житлового будинку в районному відділі архітектури. Також вказаним протоколом затверджено рішення про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки АДРЕСА_3 під будівництво індивідуального житлового будинку.
Довідкою Борівської селищної ради від 22 травня 2013 року № 455 підтверджено, що ОСОБА_4 користувався земельною ділянкою площею 0,06 га по АДРЕСА_1 .
За довіреністю, посвідченою 14.10.2013  секретарем виконкому Борівської селищної ради Фастівського району Київської області Березянською О. П., Ященко А.І. уповноважив ОСОБА_1 бути його представником в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, зокрема у Фастівській районній державній нотаріальній конторі та інших нотаріальних конторах Київської області, Фастівському міжміському бюро технічної інвентаризації та управлінні Держкомзему з питань приватизації земельної ділянки, яка розташована на території Борівської селищної ради.
Строк дії довіреності з 14.10.2013 по 14.10.2014 включно.
Рішенням Борівської селищної ради про розгляд земельних питань від 12.12.2013 за № 5-3 ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0700 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 було розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, по АДРЕСА_1 .
07.04.2014 ОСОБА_4 подав голові Борівської селищної ради заяву, в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Борівської селищної ради від 15.04.2014 № 8-20 було затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 .
На підставі рішення Борівської селищної ради від 15.04.2014 № 8-20 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014, індексний номер 21316941, а саме - на земельну ділянку площею 0,0700 га за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 322495530:01:003:0664. Вказані відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.  
14.05.2014 ОСОБА_1 подав голові Борівської селищної ради заяву про присвоєння поштової адреси його земельній ділянці АДРЕСА_1 .
Розглянувши заяву ОСОБА_1 , виконавчий комітет Борівської селищної ради Фастівського району Київської області прийняв рішення від 29.05.2014 № 4/6, яким присвоїв поштову адресу номер 7 земельній ділянці, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , а також зобов`язав ОСОБА_1 внести зміни до правовстановлюючих та інвентаризаційних документів на вказану земельну ділянку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і ОСОБА_3 , як його спадкоємиця за заповітом від 28.07.2014, посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, звернулася до Ружинської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Листом Ружинської державної нотаріальної контори від 28.03.2017 за  № 658/02-14 ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду.
18.04.2017 позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4 , звернулася до Борівської селищної ради із заявою про надання дозволу на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .
В своїй Постанові Верховний Суд зазначає, що оскільки технічна документація із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 розроблялася на ім`я ОСОБА_4 , місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Борівська селищна рада незаконно прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , який був лише представником ОСОБА_4 за довіреністю, що є підставою для визнання недійсним такого рішення органу місцевого самоврядування.
При цьому, дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 неправомірно набув право власності на спірну земельну ділянку, то місцевий суд дійшов правильного висновку, що видача йому свідоцтва про право власності також є неправомірною, у зв`язку з чим обґрунтовано визнав протиправним та скасував свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014 серії САК № 556759 , індексний номер 21316941, видане Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, а також рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 .
Таким чином, судом встановлено факт неправомірного набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку.
Також суд зазначив, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який згідно зі статтею 125 ЗК України права власності на земельну ділянку за життя не набув, однак відповідно до чинного законодавства України розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, яка перебувала в його користуванні та за його заявою було виготовлено технічну документацію із землеустрою, а тому позивач ОСОБА_3 має право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була розпочата спадкодавцем ОСОБА_4 і закінчилась на тому, що ним був поданий до Борівської селищної ради розроблений на його замовлення проект землеустрою, дозвіл на виготовлення якого наданий рішенням Борівської селищної ради від 12 грудня 2013 року № 5-3.
Погоджений проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки   ОСОБА_4 передав до Борівської селищної ради 07.04.2014. Оскільки рішенням цієї ради від 15.04.2014 № 8-20, яким затверджено вказаний проект землеустрою, фактично було відмовлено у передачі йому спірної земельної ділянки у власність, у нього виникло право на оскарження такого рішення органу місцевого самоврядування до суду. У зв`язку з тим, що до дня своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 не скористався цим правом, воно в порядку спадкування перейшло до спадкоємця ОСОБА_3 .
Крім того, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у березні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2021 позов ОСОБА_3 , залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2022 скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2021 скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 19897847 від 11.03.2015, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області індексний номер: 22430318 від 26.06.2015 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Визнано недійсним та скасовано видане Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право власності № 39783752 від 26.06.2015 на житловий будинок, загальною площею 278,4 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 381/702/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 20.01.2021 в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно скасовано. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2021 в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування рішень державного реєстратора, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
В обґрунтування своєї постанови Верховний Суд зазначив, що оскільки позивач стверджує про перешкоди в здійсненні права на завершення приватизації, яке визнано судовим рішенням,  і те що наявність самочинного будівництва перешкоджає в його реалізації, то позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішень державного реєстратора свідоцтва про право власності не є належним способом захисту. Ефективним способом захисту прав позивача є, зокрема, вимога про знесення самочинного будівництва, яка позивачем не заявлена.
Таким чином, факт про порушене право позивача ОСОБА_3 встановлено рішеннями судових інстанцій і згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
10.03.2015 на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19897847 від 11.03.2015 року, яке прийнято на підставі технічного паспорту № 103 від 10.03.2015 ТОВ «Територіальне БТІ» та дозволу на виконання будівельних робіт КС №062141700225, виданого 02.06.2014 Департаментом ДАБІ у Київській області за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
26.06.2015 Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувались на підставі повідомлення про початок їх виконання та рішення Виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області №4/6 «Про присвоєння поштової адреси» від 29.05.2014, видано гр. ОСОБА_1 свідоцтво про право власності № 39783752 на житловий будинок, загальною площею 278,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області прийнято рішення індексний номер: 22430318 від 26.06.2015 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 278,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, позивачем були оскаржені зазначені дії та на підставі Постанови Київського апеляційного суду від 30.06.2022 державним реєстратором Шевчук Світланою Анатоліївною 07.09.2022 внесені зміни до Державного реєстру речових прав та скасовано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №309137374 від 07.09.2022.
Однак, на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохової О.В. за №68089352 від 20.06.2023 за ОСОБА_1 відновлено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, загальною площею 278,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, як вбачається, оскаржуване рішення №68089352 від 20.06.2023 року Державного реєстратора Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохової О.В. винесене на підставі заяви про скасування за №55775209 від 15.06.2023 року, поданою представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Відповідно до реєстру до даної заяви адвокатом Амельченко В.П., як представником ОСОБА_1 , надано довіреність від ОСОБА_1 та копію постанови Верховного суду за №381/702/20 від 01.02.2023 згідно якої скасовано постанову Київського апеляційного суду від 30.06.2022 року у справі №381/702/20, на підставі якої скасовано рішення про державну реєстрацію права за №309137374 від 07.09.2022 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, підстави та процедура проведення державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна передбачені в Законі України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2011 року № 1141 (далі - Порядок №1141), та у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їхобтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року№ 1127 (далі - Порядок №1127).
У відповідності до п. 49 Порядку №1141 до Державного реєстру прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав, відомостей про скасування рішення державного реєстратора скасування записів Державного реєстру прав вносяться відомості про підставу для внесення таких записів/відомостей чи скасування записів: тип, серія, номер, дата видачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ. Підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, відомостей про скасування рішення державного реєстратора, скасування записів Державного реєстру прав за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав вноситься з переліку документів, поданих для скасування та відображених у відповідній заяві.
Відповідно до п. 51 Порядку №1141 внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні/скасуванні відповідних записів, виключно у випадках, передбачених законом.
Тобто, враховуючи вищезазначені норми матеріального права, державний реєстратор може вносити записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, відомостей про скасування рішення державного реєстратора, скасування записів Державного реєстру прав тільки на підставі документів, поданих для скасування та відповідно до яких скасовано рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації або скасування записів Державного реєстру.
При цьому, вищевказаний Порядок № 1141 та Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не наділяє правом державного реєстратора на прийняття рішення щодо скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора або скасування записів, а лише надає право на внесення записів про скасування державної реєстрації прав, відомостей про скасування рішення державного реєстратора, скасування записів Державного реєстру прав.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 10 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
У відповідності до п.п. 1, 2, 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав.
Відповідно до п.п. 3, 4, 19 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, у порушення вимог вищевказаних норм матеріального права, державний реєстратор при винесені оскаржуваного рішення від 20.06.2023, яким поновлено в державному реєстрі державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вищевказаний житловий будинок, належним чином не перевірила подані представником документи, у тому числі не врахувала те, що подана заява про скасування від 15.06.2023представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Амельченко В.П. передбачала внесення запису скасуванням державної реєстрації прав на вищезазначений житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 593128632249 була скасована на момент подачі даної заяви про скасування від 15.06.2023 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 30.06.2022 (справа №381/702/20).
Крім того, державним реєстратором, у порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яким пердбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є подані документи, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, винесено оскаржуване рішення за №68089352 від 20.06.2023 на підставі документів, а саме постанови Верховного Суду від 01.02.2023 по справі № 381/702/20, резолютивна частина якої не містить жодних висновків про набуття, зміну чи припинення речових прав ОСОБА_1 , тобто у відповідності до документу, який не дає змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.
Також, при винесені оскаржуваного рішення, державний реєстратор не перевірила відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації прав власності, користування або оренди за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, на якій розташоване нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , однак право власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_1 було скасовано на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі №381/4645/17 від 11.04.2018 р., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохової О.В. за № 68089352 від 20.06.2023.
Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції наданого ним письмового доказу - листа Державної судової адміністрації України від 15.05.2023, яким було роз`яснено, що реєстраційна дія на підставі рішення суду повинна виконуватися саме у тому порядку, в якому діяв державний реєстратор Горохова О.В. при прийнятті рішення від 20.06.2023, колегія суддів вважає безпідставними, адже Положенням про Державну судову адміністрацію України за № 141/0/15-19 не наділено вказаний державний орган повноваженнями надавати роз'яснення щодо порядку виконання судових рішень та роз'яснення щодо застосування норм права.
Твердження апелянта про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, закріплених в п.п. 3, 4, 19 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що призвело до помилкового задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Горохової О.В., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи відповідача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та некоректного власного тлумачення норм матеріального права.
Щодо визнання незаконним рішення Фастівської міської ради за за №687-ХLV-VIII від 22.12.2023, слід зазанчити наступне. 
            Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
            У відповідності до ч. 1, 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.
            Згідно ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
            За змістом статті 118 ЗК України (у редакції, чинній для спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
            На підставі ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
            Як встановлено Постановою Верховного Суду, позивачцінадано право на завершення процедури безоплатної приватизації земельної ділянки, на яку мав право ОСОБА_4 , отримати у власність земельну ділянку кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, після смерті її дядька ОСОБА_4 за розпочатою ним процедурою приватизації та встановленому праву позивачки на її завершення на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 року по справі №381/4645/17, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку.
            Однак, на час винесення Фастівською міською радою оскаржуваного рішення щодо передачі у власність ОСОБА_1 даної земельної ділянки, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, вже існувало чинне рішення Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 15.04.2014 за № 8-20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», дане рішення винесене на підставі поданої до Борівської селищної ради Фастівського району Київської області заяви ОСОБА_4 від 07.04.2014 щодо затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки (кадастровий номер 3224955300:01:003:0664) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 (як зазначено вище даній земельній ділянці змінено адресу на: АДРЕСА_1 ), що, у свою чергу,не враховано Фастівською міською радою при винесені оскаржуваного рішення, як і не врахована подача позивачем вищезазначеної заяви до Фастівською міської ради разом з вищевказаним рішенням суду про визнання за ОСОБА_3 права закінчити процедуру приватизації вищезазначеної земельної ділянки.
            Таким чином, 27.03.2014 управлінням Держземагенства у Фастівському районі проведено державну реєстрацію вищезазначеної земельної ділянки на підставі проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, замовленого ОСОБА_4 , який у відповідності до діючого рішення Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 15.04.2014 був затверджений, проте дану земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_1 .
            Разом з тим, як вже зазначалося вище, дії останнього визнанні незаконними, що підтверджується встановленими обставинами у рішенні Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 по справі №381/4645/17, згідно до якого пункт рішення №8-20 Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 15.04.2014 року щодо передачі даної земельної ділянки, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, у власність ОСОБА_1 був скасований, а ОСОБА_3 надано право закінчити приватизацію вищезазначеної земельної ділянки.
            Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, на час винесення оскаржуваного рішення Фастівською міською радою від 22.12.2023 за №687-ХLV-VIII, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та надано у власність земельну ділянку (кадастровий номер 3224955300:01:003:0664) ОСОБА_1 , земельна ділянка вже була сформована на підставі проекту землеустрою, виготовленого на ім`я ОСОБА_4 .
            Разом з тим, не зважаючи на те, що земельна ділянка вже сформована за заявою ОСОБА_4 , а за ОСОБА_3 визнано право на завершення процедури приватизації даної земельної ділянки після смерті ОСОБА_4 , Фастівська міська рада, всупереч Закону затвердила технічну документацію із землеустрою на цю ж земельну ділянку та надали її у власність ОСОБА_1 , чим порушила законні права ОСОБА_3 на закінчення процесу приватизації та отримання у власність даної земельної ділянки.
            У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 у справі №700/305/20 зазначив, що при розгляді подібних правовідносин у відповідності до якого «за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених правових норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод.
            Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20 (провадження № 61- 11128св21), від 01 липня 2022 року у справі № 700/309/20 (провадження №61-11769св21).
            Органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
            Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
            Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
            Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
            Таким чином, встановивши, що право на завершення приватизації спірної земельної ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 має право позивачка як спадкоємиця, однак Фастівською міською радою прийнято рішення від 22.12.2023 за №687-ХLV-VIII, яким було порушено право позивача на завершення процедури приватизації конкретної земельної ділянки кадастровий номер №3224955300:01:003:0664, суд першох інстанції дійшов обгрунтваного висновку про незаконність вказаного рішення та наявність правових підстав для його скасування.
            Крім того, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з порушенням вимог чинного законодавства та на підставі рішення Фастівської міської ради, яке є незаконним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Фастівської міської ради Марченко В.Г., індексний номер 71356759 від 31.01.2024 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер 3224955300:01:003:0664, за ОСОБА_1 є також незаконним та підлягає скасуванню.
            З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи,  а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.
            Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його запереченнями щодо позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.
            Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
            При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.
            Також, як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2024 представником позивачки на підтвердження понесених ним у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 45000 грн. 00 коп. було надано до суду наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 11.03.2024 за № 267/24 та додаткової угоди до нього № 1 від 23.07.2024; копію акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 267/24 від 11.03.2024, датований 30.09.2024; копії платіжних інструкцій щодо сплати транспортних витрат, пов`язаних з участю представника позивача у судових засіданнях, проведених у приміщеннях Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2024 на суму 5000 грн. 00 коп., від 09.08.2024 на суму 5000 грн. 00 коп., від 08.09.2024 на суму 5000 грн. 00 коп., від 19.09.2024 на суму 5000 грн. 00 коп. з копіями рахунків на оплату вказаних витрат від 23.07.2024 від 09.08.2024, 06.09.2024, 17.09.2024; копії платіжних інструкцій про оплату вартості послуг адвоката по Договору про надання правничої допомоги № 267/24 від 11.03.2024; від 27.03.2024 у сумі 10000 грн. 00 коп.; від 16.04.2024 у сумі 10000 грн. 00 коп. та від 21.05.2024 у сумі 5000 грн. 00 коп.; копію довідки від 30.09.2024 щодо руху коштів по картці адвоката Згоди О.О. у період часу з 27.02.2024 по 21.05.2024; копію довідки від 30.09.2024 щодо руху коштів по картці адвоката Згоди О.О. у період часу з 27.02.2024 по 21.05.2024.
Також, як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2023 року позивачем на підтвердження понесених ним у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 42 500 грн. 00 коп. було надано до суду наступні докази: копію договору про надання правової допомоги № 240-АО/2022 від 28.12.2022 року, укладеного між ОСОБА_8 та АО «Інтеракціо»; копію додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 240-АО/2022 від 28.12.2022 року - Розцінки за послуги з надання правової допомоги; копію Акту про виконання робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 240-АО/2022 від 29.05.2023 року на загальну суму 42 500 грн.; копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом АО «Інтеракціо» Коломієць Т.М., необхідних для надання правової допомоги у цивільній справі № 939/38/23; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на ім`я Коломієць Т.М., копію Ордеру на надання правничої допомоги серії № 1326938 від 28.12.2022 року (т.1, а.с. 192-201).
Отже, враховуючи те, що рішення по справі було ухвалено судом першої інстанції 26.09.2024, а вищенаведені докази подані до суду 01.10.2024, представником позивачки було дотримано передбачені ч 8 ст. 141 ЦПК України строки для подання таких доказів.
Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.
Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19  (постанова від 03.10.2019 року), в яких, серед іншого наголошено, що:
-          зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;
-          суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, оскільки позов задоволено у повному обсязі, суд першої інстанції, дослідивши надані представником позивачки докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши особливості предмета спору, розгляд справи в порядку загального позовного проваадження, складність справи, яка є складною, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в акті про отримання правової допомоги від 30.09.2024, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45000 грн. 00 коп.
З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного додаткового рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи,  а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом додаткового рішення.
Щодо посилань апелянта на незаконність ухвали суду першої інстанції від 07.10.2024 про залишення без задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2024 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції про стягнення з позивачки на користь ОСОБА_9 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 73511 грн. 00 коп.
У свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Таким чином, оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з позивачки на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги на ухвалу без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , подані від його імені та в його інтересах адвокатом Амельченком Вячеславом Павловичем, - залишити без задоволення.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2024 року, ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року та додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фастівської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: державний реєстратор Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Горохова Олега Валеріївна, державний реєстратор Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Марченко Володимир Григорович, про визнання рішення незаконними та їх скасування - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту, може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 04 березня 2025 року.
 
Суддя-доповідач                                                                      М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                 В.А. Шебуєва
 
                                                                                            О.В. Кафідова