Справа № 344/254/25 
Провадження № 33/4808/211/25 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Бойка Романа Богдановича,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року, якою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 будучи особою, яка керує транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказане адміністративне правопорушення вчинено за наступних обставин. 
Так, 30 грудня 2024 року о 18 годині 21 хвилин по вулиці Українських Декабристів, 45 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «MAN TGX», державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп «KOEGEL», державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager 7510 (ARLM – 0286)», тест № 885. З результатом такого огляду водій ОСОБА_2 не згідний. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом водій ОСОБА_2 відсторонений шляхом зобов`язання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.
Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, невмотивованим та необґрунтованим.
Зазначає, що в матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом.
Вказує, що від проходження огляду не відмовлявся, оскільки продув алкотестер, яким не зафіксовано перебування у стані сп`яніння, що підтверджується відеозаписами та роздруківкою.
Наголошує, що твердження судді про концентрацію алкоголю є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять жодної технічної документації щодо застосування газоаналізатора, який застосований при огляді.
Також вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що акт та направлення складалось в його присутності та він відмовився їх підписувати.

Адвокат Бойко Р.Б. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просив розглядати справу у відсутності ОСОБА_2 та задовольнити апеляційну скаргу. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.
Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2024 року серії ЕПР1 № 208984 (а.с. 1) 30 грудня 2024 року о 18 годині 21 хвилин по вулиці Українських Декабристів, 45 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «MAN TGX», державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп «KOEGEL», державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager 7510 (ARLM – 0286)», тест № 885. З результатом такого огляду водій ОСОБА_2 не згідний. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором В2Р2 УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Гуменюк Б.Б., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.
ОСОБА_2 від підпису та дачі пояснень відмовився.
Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 3, 4) не підписана ОСОБА_2 , але засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «Alcotest 7510» - ^^^^^ ‰ проміле, який перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5, 6) вбачається, що ОСОБА_2 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та відмовився підписувати акт.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ПОК УПЗ ІФОР (а.с. 7) на такий огляд направлявся ОСОБА_2 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, проте не пройшов огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.
Твердження апелянта про, що матеріали справи не містять доказів того, що акт та направлення складалось в його присутності та він відмовився їх підписувати є слушним проте не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки водій не доставлявся у медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, бо відмовився від проходження такого огляду, а вказані документи лише фіксують факт такої відмови. 
На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 14), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано як працівники поліції спілкуються з водієм ОСОБА_2 транспортного засобу марки «MAN TGX», державний номерний знак НОМЕР_1 який заїхав в зону паркування вантажним автомобілем, перевіряють документи і в ході розмови виявляють ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим пропонують водієві ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_2 погодився. Далі зафіксовано процес проходження огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння за результатами якого газоаналізатор показав перевищення граничних показників вимірювання приладу. З результатом такого огляду ОСОБА_2 не погодився та вказав, що буде очікувати шефа для вирішення питання. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти повторний огляд, але від такого ОСОБА_2 відмовився. Далі працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти такий огляд у медичному закладі, але від такого водій відмовився. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Також зафіксовано, як працівники поліції після складання процесуальних документів оголосили їх зміст ОСОБА_2 , який відмовився підписувати їх та отримувати копії.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що матеріали справи не мають достовірних даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом не є слушним, оскільки, зокрема відеозаписами зафіксовано звернення працівників поліції до ОСОБА_2 , як до водія, який сидів на місці водія, з приводу цього ОСОБА_2 не висловлював заперечень та пояснив, що заїхав транспортним засобом марки «MAN TGX», державний номерний знак НОМЕР_1 на місце зупинки по навігатору для розвантаження вантажу.
Крім того причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження адвоката Бойка Р.Б. про те, що суд першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_3 є слушним, проте не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів доведеності вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а як вбачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , свідок виявив ОСОБА_2 , який ймовірно перебував у стані алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом, що фактично стало причиною перевірки ОСОБА_2 працівниками поліції.
Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_2 є водієм транспортного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція. 
Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_2 є водієм транспортного засобу і йому, як водію транспортного засобу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, та таку пропозицію ОСОБА_2 погодився та пройшов огляд на місці за допомогою приладу «Alcotest 7510», але з результатом не погодився. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти повторний огляд на місці, але від такої пропозиції поліцейського ОСОБА_2 відмовився.
Твердження апелянта про те, що від проходження огляду не відмовлявся, оскільки продув алкотестер, яким не зафіксовано перебування у стані сп`яніння, що підтверджується роздруківкою не є слушним, оскільки роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу фіксує результат ^^^^^ ‰, який відповідно до Інструкції з використання приладу Drager «Alcotest 7510» означає, що виміряне значення концентрації алкоголю в крові перевищує верхню межу вимірювального діапазону.
Оскільки ОСОБА_2 відмовився пройти повторний огляд на місці, поліцейські запропонували пройти огляд у медичному закладі, проте від такого останній теж відмовився.
Такі дії ОСОБА_2 правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та стали підставою для оформлення протоколу. 
Твердження апелянта про те, що висновки судді про концентрацію алкоголю є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять жодної технічної документації щодо застосування газоаналізатора, який застосований при огляді не є слушним, оскільки за змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано. 
Крім того у даному випадку показники приладу не впливають на доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки складені процесуальні документи фіксують факт відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме це, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_2 .
Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 будучи водієм транспортного засобу у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        В.В. Повзло