ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року	Львів	Справа № 303/9041/24 пров. № А/857/32332/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                             Мікули О.І., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судового засідання                    Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2024 року (головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., м. Мукачево, повний текст рішення виготовлено 12.11.2024) по справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця,-

В С Т А Н О В И В :

ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 в якому просив продовжити строк затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на 6 місяців, до 16.05.2025.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Продовжено строк затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України строком на 3 (три) місяці, а саме до 16.02.2025.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати таке та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В апеляційній скарзі зазначає, що 16.12.2023 біля 21:45 відповідач по справі ОСОБА_1 затриманий в межах прикордонної смуги на напрямку 260 прикордонного знаку на відстані 1100 метрів від державного кордону (територія Косинської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину, поза пунктами пропуску через державний кордон, без документів, що посвідчують особу. На момент затримання підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також документів, які б посвідчували особу та давали право виїзду з України у відповідача не було.
19.12.2023 виконуючим обов`язки начальника НОМЕР_2 прикордонного закону прийняте рішення про примусове видворення відповідача за межі території України.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2023 відповідача по справі ( ОСОБА_1 ) затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців, тобто до 16.06.2024 (справа №303/12346/23, провадження 2-а/303/113/23).
28.12.2023 відповідача по справі поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України Державної міграційної служби України.
15.01.2024 на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону надійшов лист Миколаївського ПТПІ, з якого стало відомо, що відповідач звернувся до Головною управління ДМС України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2024 (справа №303/4957/24) позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні задоволена частково. Ухвалено продовжити строк затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні строком на 5 місяців, а саме до 16.1 1.2024.
Особова справа шукача захисту була направлена до центрального апарату ДМС для прийняття остаточного рішення за заявою. За результатами розгляду заяви та сформованих матеріалів особової справи центральним апаратом ДМС прийнято рішення від 03.09.2024 № 144-24 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка погребує додаткового захисту.
Згідно ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якою прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, а гак само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, орган охорони державного кордону, а саме представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) подав до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) тобто до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву про затримання іноземця ОСОБА_1 .
Рішення суду першої інстанції про затримання ОСОБА_1 , що набрало законної сили, у даній апеляційній скарзі не оскаржується.
Згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
У відповідності із п.1-2 ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації: 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Під час судового розгляду справи відповідач зазначив, що він не заперечує та повністю надає свої анкетні дані та інші особисті відомості щодо себе те не заперечує проти і не перешкоджає процедурі його ідентифікації. Щодо відмови заповнювати анкету, то відповідач пояснив, що він прочитав назву анкети, яка мала назву, щодо повернення іноземця до його країни походження. Як зазначав відповідач, то він є активним учасником акцій протесту проти самопроголошеного президента Республіки Білорусь ОСОБА_3 та він не може повернутися до країни походження, оскільки його там будуть переслідувати за його політичні переконання та за участь у акціях протесту. Крім того, жодного беззаперечного доказу про відсутність співпраці відповідача під час процедури його ідентифікації позивачем у справі №303/9041/24 не надано.
Щодо неодержання інформації з країни громадянської належності ОСОБА_1 (відповідача по справі), документів, необхідних для його ідентифікації, то позивачем не зроблено жодної спроби одержати таку інформацію.
Згідно офіційного сайту посольства Республіки Білоруси в Україні його робота на території України не припинена та здійснюється з понеділка по п`ятницю щотижня. Жодного доказу про звернення позивача до посольства країни походження відповідача суду першої інстанції не надано.
Відповідно ч.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в У країн і.
Отже, позивачем ніяких дій спрямованих на ідентифікацію іноземця зроблено не було, крім отримання відомостей, що відповідач не є громадянином України.
Крім того, судом першої інстанції під час розгляду справи №3 03/9041/24 порушені права представника відповідача, оскільки на його усне клопотання про перерву в судовому засіданні з метою отримання у позивача копії позовної заяви та додатків до неї, ознайомлення з ними та їх вивчення були проігноровані. Представник відповідача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та перебував на значній відстані від місця знаходження відповідача (біля 120 км) у якого знаходилися відповідні матеріали. Тому, представник відповідача фактично був позбавлений права ознайомитися з позовом та додатками до нього, в тому числі і права надані до суду відзив на позовну заяву.
На думку відповідача, судом першої інстанції під час розгляду справи були порушене його право на безпосередню участь у судовому засіданні у залі судових засідань.
Крім того, під час прийняття рішення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №303/9041/24 не прийняті до уваги свідчення відповідача по справі про його попереднє затримання у Волинському ПТПІ ДМС України, а також рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №461/7993/23 від 16.11.2023.
Відповідно до матеріалів справи №461/7993/23 від 16.11.2023 відомо, що 30.06.2022 працівниками ГУ ДМСУ був виявлений та затриманий громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , який перевищив дозволений строк свого перебування на території України - більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушив п.2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скороченого строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України (Постанова Кабінету Міністрів України №150 від 15.02.2012). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2022 по справі №461/3200/22 ОСОБА_1 затримано з метою ідентифікації та примусового видворення за межі території України. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2022 по справі №461/6903/22 продовжено строк затримання ОСОБА_1 у Волинському ПТПІ ДМС України на 6 місяців. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2023 по справі №461/4995/23 продовжено строк затримання ОСОБА_1 у Волинському ПТПІ ДМС України строком на 3 місяці.
Таким чином, затримання іноземця громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 з метою його ідентифікації та примусового видворення за межі території України у сумарній кількості складає 17 місяців (з 30.06.2022 по 16.11.2023) та 11 місяців (з 16.12.2023 по 12.11.2024), тобто всього 28 місяців. Тому, твердження позивача про відсутність ідентифікації відповідача ( ОСОБА_1 ) - безпідставні.
Під час затримання відповідача у Миколаївському ПТПІ ДМС України позивачем не зроблено жодного запиту до Волинського ПТПІ ДМС України. Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області, де перебувають особові справи щодо відповідача з метою надання даних для ідентифікації ОСОБА_1 , до посольства Республіки Білорусь в Україні не зроблено.
З огляду на встановлені но справі обставини, вважає, що судом першої інстанції прийнято необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню, так як висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, та судом не застосований закон, який підлягав застосуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2023 затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців, а саме до 16.06.2024.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2024 продовжено строк затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 на 5 місяців, а саме до 16.11.2024.
Рішенням заступника начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу капітаном ОСОБА_4 від 28.12.2023 громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства  в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Згідно ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Частиною 1 статті 289 КАС визначено, що, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Частини 12, 13 статті 289 КАС України встановлюють, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
З урахуванням вказаного вище, суд першої інстанції вірно вважав, що   адміністративний позов про продовження строку затримання особи позивачем подано у строк передбачений ч.12 ст. 289 КАС України.
Враховуючи відсутність у відповідача документів, які дають йому право на перетин державного кордону (виїзд з України), та документів на підтвердження законності перебування на території України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав щодо продовження строку його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України.
При цьому, суд підставно зауважив, що ОСОБА_1 раніше вже здійснював спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України.
Відтак, з огляду на викладені обставини, суд першої інстанції правильно вважав, що необхідно продовжити строк затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України строком на 3 місяці, бо встановлення такого строку унеможливить допущення позивачем необґрунтованого зволікання щодо належного вжиття відповідних заходів у визначений чинним законодавством спосіб та порядку щодо примусового видворення відповідача, що, в свою чергу, дозволить уникнути порушення прав відповідача, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у вигляді безпідставного тривалого утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.
Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2024 року по справі №303/9041/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено  15.01.25