П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5371/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
22 січня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1.          Короткий зміст позовних вимог.
1.1           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. 
1.2          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні та виключенні з 02.06.2023 зі списків особового складу відповідач протиправно не провів усі необхідні розрахунки. Остаточний розрахунок з позивачем було здійснено лише 21.03.2024.
2.          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1          Позивач проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), з якої наказом від 19.05.2023 № 485-ОС звільнений, наказом від 29.05.2023 №523-ОС виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 02.06.2023.
2.2          Рішенням від 16.01.2024 у справі №560/12319/23 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з січня 2020 року по травень 2023 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням військової служби та звільненням з військової служби, з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, відповідно, на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.
2.3          Відповідач 21.03.2024 виплатив позивачу на виконання рішення суду 359018,41 грн.
2.4          Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду.
3.          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
3.2          Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм ст. 117 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 246052,65 грн, як середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців та який підлягає стягненню з відповідача. 
4.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1          Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
4.2          Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення спору. Крім того, апелянт посилається на те, що позивач подав аналогічний позов у справі 560/21145/23, у якому рішення ще не прийнято, але у разі прийняття, це призведе до подвійної відповідальності відповідача.
4.3          Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, прийняв законне і обґрунтоване рішення, яке просить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1.          Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах задоволених позовних вимог та доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1          Спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, тому в цій справі підлягають застосуванню норми статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - КЗпП України), як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби.
1.2          Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
1.3          Відповідно до ст.117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX (чинній з 19.07.2022), у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
1.4          Отже, не проведення з вини уповноваженого органу розрахунку з працівником у строк, передбачений ст.116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Тобто роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, зокрема, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати (індексації) і проведення цієї виплати.
1.5          Стаття 117 КЗпП України не визначає чітких критеріїв оцінки пропорційності розміру виплати за цією статтею. При цьому, Верховний Суд сформував ряд правових позицій, які застосовують співмірність розміру виплат, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, за відсутності законодавчого врегулювання цього.
1.6          Предметом спору у справі є несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача та наявність підстав для виплати середнього заробітку за весь час затримки, як просить позивач.
1.7          Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц та у постановах Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 та від 28.01.2021 у справі №580/2427/19 застосовано критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, відповідно до статті 117 КЗпП України.
1.8          Відповідно до висновків Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22, у зв`язку з обмеженням законодавцем строку звернення до суду у таких спорах та можливістю отримання середнього заробітку шістьма місяцями застосовувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц, на правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-IX, не є можливим.
1.9          Враховуючи постанову Верховного Суду у справі № 440/6856/22 від 06 грудня 2024 року, період з 19.07.2022 регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
1.10          Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем щодо задоволених позовних вимог, тому судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.
1.11          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням розміру середньоденного грошового забезпечення позивача та враховуючи положення статті 117 КЗпП, належною до стягнення є сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, але не більше як за 6 місяців (03.06.2023 по 02.12.2023 включно) в розмірі 246052,65 грн.
1.12          Посилання відповідача на наявність іншої справи з тих самих підстав і з того самого предмету спору колегія суддів не враховує, оскільки рішення у справі №560/21145/23 не набрало законної сили і може бути оскаржене відповідачем.
1.13          Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, та усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
2.          Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку.
2.2          Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.