СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року                  м. Харків                    Справа № 905/1041/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В. , суддя  Пуль О.А.
за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу  Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (вх. № 116 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 19.12.2024 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Паляницею Ю.О., повний текст рішення складено 23.12.2024) у справі №905/1041/24
за позовом: Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”, м.Київ, в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”, м.Краматорськ, Донецька область,
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”, м.Маріуполь, Донецька область,
    2) ОСОБА_1 , м.Донецьк, 
    3) ОСОБА_2 , м.Маріуполь, Донецька область,
про стягнення 1 140 000 грн,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року Акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 простроченої заборгованості перед державою за договором кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” та Акціонерним товариством “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Ощадбанк”, та залученим під держану гарантію на портфельній основі, у розмірі 1  140  000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” (боржник, позичальник) договору №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021 кредитної лінії, внаслідок чого у позичальника утворилась заборгованість за кредитом. Водночас, з огляду на те, що в забезпечення вказаного кредитного договору, між банком та ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 були укладені договори поруки №104.10-35/П-112/21 від 28.04.2021 та №104.10-35/П-111/21 від 28.04.2021, позивач звернувся до суду з вимогами про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.12.2024 у справі №905/1041/24 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” прострочену заборгованість перед державою за договором кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021 у розмірі 1  140 000 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” судовий збір у розмірі 13 680 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що з виписок Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” по особовому рахунку позичальника та розрахунку заборгованості станом на 16.07.2024 вбачається, що у відповідача 1 наявна заборгованість перед державою у розмірі 1  140 000 грн. Обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” щодо повернення суми сплаченої гарантії є солідарним з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення простроченої заборгованості перед державою за договором кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021, та залученим під державну гарантію на портфельній основі, у розмірі 1 140 000 грн є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 13680 грн стягнуто з відповідача 1 на користь позивача. 
Акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 19.12.2024 у справі №905/1041/24 в частині стягнення з відповідача-1, Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”, на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії - Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” судового збору у розмірі 13 680,00 грн, у іншій частині рішення суду залишити без змін; ухвалити нове рішення у частині стягнення витрат зі сплати судового збору, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат між відповідачами, а саме стягнути в рівних частках з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. У зв`язку з тим, що 19.12.2024 господарським судом у справі № 905/1041/24 ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги Банку задоволено та стягнуто солідарно з ТОВ “Мрія-фарм”, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ “Ощадбанк” прострочену заборгованість перед державою за договором кредитної лінії № 104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021 у розмірі 1 140 000,00 грн, вважає, що судові витрати по сплаті позивачем судового збору повинні бути розподілені між відповідачами порівну (у рівних частинах).
Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. 
Відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином ухвалою суду від 03.02.2025.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.04.2021 між Акціонерним товариством “Державний ощадний банк України” в особі Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” (позичальник) був укладений договір кредитної лінії №104.10-35/К-59/21, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором. Сума та валюта максимального ліміту кредитування становить 2  650  000,00 грн. Кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 26.04.2024. Цільове призначення кредиту – поповнення оборотного капіталу (пункти 2.1, 3.1, 3.2, 3.8 договору).
У п.3.3 договору сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з наступним графіком:
- до 31.01.2024 (включно) діючий ліміт – 2  650  000,00 грн;
- 01.02.2024 - 29.02.2024 (включно) діючий ліміт – 1  650  000,00 грн;
- 01.03.2024 - 26.04.2024 (включно) діючий ліміт – 800  000,00 грн.
Пунктом 3.11 наведеного договору встановлено, що з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього договору, позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі, якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування лише за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим договором. Позичальник зобов`язується здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розміру діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з підпунктом 3.3 цього договору.
За змістом підп.3.13.2 п.3.13 договору банк має право призупинити надання кредиту (траншу) або відмовитись від надання позичальнику кредиту (траншу) частково або в повному обсязі, відкликати кредит, або вимагати дострокового повернення суми кредиту (траншу) та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (траншу) (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, у разі коли позичальник вчасно не здійснив погашення суми боргу або її частини, або не забезпечив сплату процентів в порядку та способи визначені цим договором та з урахуванням програми або не здійснив погашення будь-яких інших сум, які підлягають сплаті за цим договором.
Згідно з пунктами 4.3.1, 4.3.2 договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з банком. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п.8.6 договору).
Договір №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021 та додатки до нього підписані позичальником та банком, а також скріплені печатками сторін.
З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за договором кредитної лінії, між Акціонерним товариством “Державний ощадний банк України” в особі Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” та:
- ОСОБА_1 (поручитель) був укладений договір поруки №104.10-35/П-111/21 від 28.04.2021;
- ОСОБА_2 (поручитель) був укладений договір поруки №104.10-35/П-112/21 від 28.04.2021.
Згідно з п.2.1 договорів поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.
Пунктом 2.2.1 договорів поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором.
У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.3.2.2 договорів поруки).
Відповідно до п.3.2.3 договорів поруки кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-кого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково.
З метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до поручителя кредитор має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) поручителю вимогу (п.3.2.4 договорів поруки).
Порука на підставі цього договору діє незалежно від інших способів виконання зобов`язання боржника перед кредитором за кредитним договором (п.3.2.6 договорів поруки).
У випадку направлення кредитором поручителю вимоги, поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі (п.3.2.7 договорів поруки).
У випадку якщо кредитор скористався своїм правом та направив поручителю вимогу, остання є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягає виконанню поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором (п.3.2.8 договорів поруки).
Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами (п.10.1.1 договорів поруки).
Вказані договори поруки підписані сторонами без зауважень та заперечень.
Окрім цього, виконання позичальником зобов`язання за договором частково, згідно ставки індивідуальної гарантії в розмірі 50% від суми кредиту, забезпечено гарантією держави.
Так, на підставі Закону України “Про Державний бюджет на 2020 рік”, постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151 “Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році” (далі - Порядок №1151), постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1317 “Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році” (далі - Постанова №1317) в Україні запроваджена державна підтримка позичальників - суб`єктів господарювання у формі державних гарантій на портфельній основі.
Учасниками Програми надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році є:
- агент – Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України”, що надає агентські, консультаційні та інші послуги відповідно до умов агентської угоди між гарантом та агентом та договору про надання державної гарантії на портфельній основі, який укладається між гарантом та банком-кредитором;
- банки-кредитори - банки, відібрані на умовах, визначених Порядком №1151, перелік яких визначається рішенням Кабінету Міністрів України щодо надання державних гарантій на портфельній основі;
- гарант - Кабінет Міністрів України, що діє від імені держави, в особі Міністра фінансів;
- позичальники - суб`єкти господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва, визначені Господарським кодексом України, що отримують кредити від банків-кредиторів, часткове виконання боргових зобов`язань за якими забезпечується державними гарантіями на портфельній основі.
Для забезпечення співпраці сторін, пов`язаної з наданням державної підтримки, між Міністром фінансів України Марченком С.М., який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України, на підставі Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375 (гарант) та Акціонерним товариством “Державний ощадний банк України” (бенефіціар) укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/271 від 31.12.2020.
Як зазначає позивач,  на момент укладення договору позичальник повністю відповідав критеріям прийнятності та ініціював шляхом надання до банку письмової заяви №46 від 12.03.2021 отримання забезпечення за кредитом у вигляді гарантії на умовах, визначених порядком №1151 та договором гарантії. За таких обставин, кредит був включений Акціонерним товариством “Державний ощадний банк України” до портфелю кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією, та з метою виконання вимог розділу 6 договору гарантії. 28.04.2021 Акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” додатковий договір №1 (далі - додатковий договір) до договору кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021, в якому сторони доповнили останній наступними положеннями:
- позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для себе (п.2.2.1.2 додаткового договору);
- позичальник визнає та підтверджує, що у разі виконання гарантом гарантійних зобов`язань перед банком шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від позичальника погашення заборгованості у способи та згідно процедур, встановлених Порядком №1151 та договором про надання гарантії (п.2.2.1.3 додаткового договору);
- позичальнику відомо, що на суму простроченої заборгованості позичальника перед державою нараховується за кожен календарний день прострочення пеня у розмірі 120% річної облікової ставки Національного банку України (п.2.2.1.4 додаткового договору);
- позичальник визнає та підтверджує, що банк у відповідності до норм Порядку та положень договору про надання гарантії має всі повноваження стягувати прострочену заборгованість перед державою та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості за кредитом з метою погашення простроченої заборгованості позичальника перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені (п.2.2.1.5 додаткового договору);
- позичальнику відомо, що грошові кошти, отримані від звернення стягнення на забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених за гарантією сум та нарахованої пені (пункт 2.2.1.6 додаткового договору).
Позивач зазначає, що у період з 13.05.2021 по 10.12.2021 банк надав позичальнику кредитні кошти у загальному розмірі 2 280 000 грн шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у Акціонерному товаристві “Державний ощадний банк України” (виписка по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”).
Через неналежне виконання позичальником умов договору кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021, банк скористався правом, передбаченим п.3.13 договору №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021 на відкликання кредиту, та 27.06.2023 направив Товариству з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” (на адресу електронної пошти) вимогу про відкликання кредиту, згідно з якою позичальник повідомлявся про необхідність протягом 25 календарних днів з дати направлення банком цієї вимоги здійснити повернення наданого кредиту в сумі 2  280 000 грн та погасити в повному обсязі заборгованість за вищезазначеним договором.
Вказана вимога Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” залишилась відповідачем 1 без задоволення. Відтак, у зв`язку із настанням гарантійного випадку (позичальник у строк до 13.05.2022 не здійснив погашення основної суми боргу за траншем 300 000 грн, і такий платіж залишався несплаченим протягом 90 календарних днів поспіль), позивач у порядку, передбаченому п.п.2.7, 5.1 договору гарантії, направив гаранту вимогу №12 від 01.08.2023 про сплату суми в розмірі 1  140 000 грн.
За результатами розгляду зазначеної вимоги 04.09.2023 гарант перерахував банку суму у розмірі 1  140 000 грн, яку банк спрямував у рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” за тілом кредиту.
07.06.2024 позивачем були направлені відповідачам (на електронні адреси) повідомлення про виникнення з 04.09.2023 за договором кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021 простроченої заборгованості перед державою на суму 1  140 000 грн та перехід до держави прав кредитора за договором кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021, договором поруки №104.10-35/П-111/21 від 28.04.2021 і договором поруки №104.10-35/П-112/21 від 28.04.2021 у розмірі частини обов`язку, що була виконана гарантом, з вимогою погасити заборгованість у встановлений строк. 
Однак, повідомлення банку були залишені відповідачами без задоволення або реагування. 
Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм”, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” простроченої заборгованості перед державою за договором кредитної лінії №104.10-35/К-59/21 від 28.04.2021 у розмірі 1  140 000 грн не оскаржується, тому з урахуванням ст.269 ГПК України не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.
Предметом апеляційного оскарження є рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” судового збору у розмірі 13 680 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. 
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України). 
У частині 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розподіл судових витрат має компенсаційний характер  і є певною мірою відповідальності кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Таким чином розподіл судових витрат є частиною судового рішення.
Відповідно до п.7 ч.4  ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
За наявності обставин визначених ч.9 ст.129 ГПК України, суд має право, використовуючи свої дискреційні повноваження, покласти на відповідну сторону судові витрати повністю або частково  незалежно від результатів вирішення спору. Однак така дискреція суду повинна бути обґрунтованою та вмотивованою, чого не вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про те, що судові витрати по сплаті позивачем судового збору повинні бути розподілені між відповідачами порівну (у рівних частинах), відповідно до положень частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 березня 2024 року у справі №903/135/23 (903/134/23).
Однак, зазначеного не було враховано судом першої інстанції при здійсненні розподілу судових витрат у цій справі, в зв`язку з чим рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає зміні.
Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Донецької області від 19.12.2024 у справі №905/1041/24 в оскаржуваній частині підлягає зміні.
Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” задовольнити.
Рішення Господарського суду Донецької області від 19.12.2024 у справі №905/1041/24 в оскаржуваній частині змінити.
Викласти абзац 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 19.12.2024 у справі №905/1041/24 в такій редакції:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія-фарм” (87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, 27, код ЄДРПОУ 35853621) на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Сіверська, 54, код ЄДРПОУ 09334702) 4560,00 грн судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 )  на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Сіверська, 54, код ЄДРПОУ 09334702) 4560,00 грн судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України в особі філії – Донецького обласного управління Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Сіверська, 54, код ЄДРПОУ 09334702) 4560,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

    Повна постанова складена 12.03.2025.

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова
Суддя                                                                                           В.В. Лакіза  
Суддя                                                                                           О.А. Пуль