УХВАЛА
 
04 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 742/4242/24
провадження № 61-2047ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (далі - ТОВ «Енера Чернігів») про захист прав споживачів, у якому просила: зобов`язати відповідача зареєструвати заяву-повідомлення ОСОБА_1 про встановлення генеруючої установки;
зобов`язати ТОВ «Енера Чернігів» купувати електричну енергію у ОСОБА_1 , вироблену генеруючою установкою її приватного господарства у АДРЕСА_1, з енергії сонячного випромінювання, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії її приватним домогосподарством, з дати введення в облік вузла обліку генеруючої установки; стягнути із відповідача понесені судові витрати.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ТОВ «Енера Чернігів» зареєструвати заяву-повідомлення ОСОБА_1 про встановлення генеруючої установки. Зобов`язано ТОВ «Енера Чернігів» купувати електричну енергію у  ОСОБА_1 , вироблену генеруючою установкою її приватного господарства у АДРЕСА_1, з енергії сонячного випромінювання, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії її приватним домогосподарством, з дати введення в облік вузла обліку генеруючої установки. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ «Енера Чернігів» задоволено. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
19 лютого 2025 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2025 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині вімови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання зареєструвати заяву-повідомлення та зобов`язання купувати електричну енергію.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Справа № 742/4242/24 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.
Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування пункту четвертого частини п`ятої статті 63 «Про ринок електричної енергії» у відносинах купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому полягає фундаментальне значення даного питання для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім цього, ОСОБА_1 посилається на те, що позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи № 742/3426/21.
В той же час аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що справа № 742/3426/21 за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою та виділ частки будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання окремим та цілим об`єктом нерухомого майна розглянута: постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2022 року скасовано. Постанова набрала законної сили.
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики. 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про захист прав споживачів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. О.  Дундар  
Є. В. Краснощоков                                                                        
В. І. Крат