Номер провадження: 22-ц/813/2638/25 
Справа № 947/13841/24
Головуючий у першій інстанції Бескровний  Я. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року, постановленого під головуванням судді Бескровного Я.В., у цивільній справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, -
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, в якому просив стягнути з відповідача суму надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 14000 грн., а також судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у позивача відсутні докази перебування її з донькою за місцем реєстрації у м. Слав`янськ станом на 24.02.2022 року, та факту переміщення з тимчасово окупованої рф території України, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих рф на час ведення в Україні воєнного стану, а також, що на час введення в Україні військового стану ОСОБА_1 разом з дитиною проживала у м. Одесі (тобто не переміщалася з тимчасово окупованої рф території України, територій на яких ведуться бойові дії) перебувала на обліку та одержувала допомогу при народженні дитини.
Позивач вважає, що нарахована та виплачена їй адресна допомога ВПО у розмірі 14000 грн. виплачена незаконно, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначав, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність у відповідача доказів того, що на час введення в Україні воєнного стану, ОСОБА_1 не переміщувалась з тимчасово окупованої рф території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих рф після 24.02.2022 року, а проживала у м. Одесі, у зв`язку з чим не мала права на допомогу на проживання.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення суду, з роз`ясненням, що розгляд справи буде здійснюватися без повідомлення учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
08 січня 2025 року в ході апеляційного провадження у справі, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав заяву про скасування рішення суду та закриття провадження у справі на підставі частини 1 статті 377, пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України за відсутністю предмета спору на стадії апеляційного перегляду справи (а.с. 87-92).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та з урахуванням заяви про закриття провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у м. Слов`янськ Донецької області (а.с. 10, 27).
31.07.2020 року ОСОБА_1 зверталася до Департаменту праці та соціальної підтримки Одеської міськради з заявою про призначення соціальної допомоги при народженні дитини, яка була задоволена (а.с. 12).
В подальшому 01.10.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту праці та соціальної підтримки Одеської міськради з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зазначивши місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).
Вказана заява була задоволена позивачем і їй з 01 жовтня 2022 року по 30 квітня 2023 року включно нараховувалася щомісячна адресна допомога ВПО у розмірі 2000 грн. на місяць.
28.04.2023 року позивачем було прийнято рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з мотивуванням: «у зв`язку з тим, що заявниця на момент виникнення обставин, станом на 24.02.2022 року проживала у м. Одеса та отримувала в управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики ОМР допомогу при народженні дитини» (а.с. 18).
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 були надіслані повідомлення про припинення виплати соціальної допомоги (а.с. 19-20).
За позовними вимогами сума надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначена у розмірі 14000 грн.
В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 повернула зайво отриману допомогу у розмірі 14000 грн. (а.с. 91).
На час апеляційного перегляду справи, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради заявив про відсутність предмету спору, на підтвердження чого надав виписку з рахунку за 11.12.2024 року, де станом на грудень 2024 року зайво отримана допомога у розмірі 14000 грн. була повернута.
За змістом заяви Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 08 січня 2025 року вбачається, що на час апеляційного перегляду справи предмет спору відсутній (а.с. 87-88).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, Об`єднана Палата Касаційного Цивільного Суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 відступила від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.
Зазначені обставини згідно пункту 2 частини 1 статті 255, пункту 2 частини 1 статті 374, частини 1 статті 377 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду за результатами апеляційного перегляду справи та закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Оскільки, наразі суд апеляційної інстанції переглядає справу як суд першої інстанції та з`ясувавши про фактичне припинення існування предмета спору, за умови, що між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду, та закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного Цивільного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.
За змістом заяви Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 08 січня 2025 року вбачається, що позивач також просить повернути судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги (а.с. 87-88).
Ознайомившись із заявою про повернення судового збору, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Матеріали справи встановлено, що при поданні апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради долучено квитанцію про оплату судового збору від 09 жовтня 2024 року за № 290 (внутрішній номер 373480286) на суму 4542 грн.
Відповідно до частини другої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що  сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів, які добровільно були сплачені заявником, здійснюється на підставі та в порядку визначеному Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок), зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 вересня 2013 № 1650/24182.
Відповідно до п.5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, а також те, що Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради сплатив судовий збір у розмірі 4542 грн., то заява про повернення судового збору підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 133, 260, 261, 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 377, 381-384, 389 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року – скасувати. 
Провадження у справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1  про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам – закрити. 
Заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про повернення судового збору – задовольнити.
Повернути Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 36290160) з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 4542 гривень за квитанцією за № 290 (внутрішній номер 373480286) від 09 жовтня 2024 року.
Роз`яснити заявнику, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 20 січня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова