УХВАЛА
 
30 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 450/2642/23
провадження № 61-1003ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Кецком Володимиром Ярославовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, заінтересовані особи (стягувач) ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України,
ВСТАНОВИВ:
У 2023 році приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю. А. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого провадження ВП №75288389 з примусового виконання виконавчого листа № 450/2642/23, виданого 08 травня 2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 10 000,00 доларів США основного боргу, 369,86 доларів США 3% річних та 3 792,27 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2024  року у задоволенні подання відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2024  року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення подання. Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань з виконання виконавчого листа № 450/2642/23, виданого 08 травня 2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2023 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 10 000,00 доларів США основного боргу, 369,86 доларів США 3% річних та 3 792,27 грн сплаченого судового збору.
20 січня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу. 
Ухвала суду першої інстанції щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 31-1 частини першої статті 353 ЦПК України).
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Ухвала суду першої інстанції щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України після її перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки це не передбачено пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК України. Самостійним предметом перегляду у касаційному порядку не може бути і постанова апеляційного суду, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали.   
ЦПК України не передбачено оскарження в касаційному порядку як ухвали суду першої інстанції щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, так і постанови суду апеляційної інстанції прийнятої за результатами перегляду зазначеної ухвали суду першої інстанції (див., зокрема, пункт 6 ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року в справі № 754/11076/19 (провадження № 61-11567 ск 22)).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, №21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.  
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною  ОСОБА_1 , подану адвокатом Кецком Володимиром Ярославовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року у  справі № 450/2642/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков
 
Д. А. Гудима
 
П. І. Пархоменко