ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/15845/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року (суддя Рищенко А.Ю.) 
у справі №160/15845/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила:
- визнати протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 відповідно заяви 06.05.2024 за №3798 про перерахунок пенсії на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року за №2-р (11)/2024, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втратили чинність, припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, та скасувати рішення №912160105444 від 13.05.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавські області прийняти рішення про виплату пенсійних нарахувань ОСОБА_1 відповідно Рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року №2-р(11)/2024, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втратили чинність, припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, починаючи з 20.03.2024, відповідно протоколу призначення пенсії від 28.02.2024 у повному розмірі нарахувань пенсійних виплат, без максимального розміру обмеження відповідно заяви від 06.05.2024, починаючи з 20.03.2024 до терміну часу втрати права на отримання пенсійних виплат відповідно статті 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-12 редакція 28 лютого 1991 року з змінами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач прийняв незаконне рішення про відмову у проведенні перерахунку та протиправно обмежив розмір пенсії позивачки десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність з 20.03.2024, незважаючи на визнання такого обмеження неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024, чим порушив право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №912160105444 від 13.05.2024 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 20.03.2024 перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р(II)/2024 від 20.03.2024 стаття 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, так само, як і припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними, отже з 20.03.2024 пенсійний орган не має правових підстав обмежувати пенсію позивача максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачка має право на проведення перерахунку та виплати пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Щодо позовних вимог про здійснення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром до терміну часу втрати права на отримання пенсійних виплат відповідно ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд зазначив, що такі вимоги не підлягають задоволенню, як передчасні.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам чинного законодавства, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні доказів, які були надані відповідачем, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Скаржник зазначає, що норма ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» кореспондується із положеннями ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», які є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами. Відповідач вважає, що з урахуванням юридичної позиції, викладеної Конституційним Судом України у рішеннях від 02 березня 1999 року №2-рп/99, від 17 березня 2005 року №1-рп/2005, від 19 червня 2001 року №9-рп/2001, від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, від 22 травня 2018 року №5-р/2018, до визначення порядку і асигнувань для виконання рішення і висновків Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 виплата раніше призначених (перерахованих) пенсій по інвалідності та у зв`язку з втратою годувальника, обчислених в розмірі відшкодування фактичних збитків, продовжується у визначених до виплати розмірах. Водночас положення, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не застосовуються при призначенні пенсії за нормами Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ вперше, переведенні на пенсію за нормами Закону №796-XII (в тому числі поновлення раніше призначеної пенсії) та при перерахунках (автоматичних відповідно до чинних нормативно-правових актів (індексації пенсії, зміни розмірів соціальних нормативів, набуття права на вікову надбавку) та індивідуальних) після 20.03.2024. Також скаржник зазначає, що до заяви від 06.05.2024 щодо перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків без обмеження максимальним розміром на виконання рішення Конституційного Суду України не надані додаткові документи для проведення індивідуального перерахунку.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Позивачка вказує, що пенсія їй перерахована та проіндексована відповідно до  чинного законодавства, здійснювати перерахунок пенсії позивачці не потрібно, тому що пенсійні виплати нараховані, але виплачуються з обмеженням, тоді як припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796- XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р(ІІ)/2024, тому з 21.03.2024 ст. 67 Закону №796-ХІІ не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, також припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-ХІІ, зі змінами, визнано неконституційним.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем  в частині задоволених  позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка – ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1) та інвалідом 2 групи, має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.9-13).
Позивачка перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 31.10.2008 та отримує пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків), обчислену за нормами статті ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Розмір пенсії позивачки з надбавками 29219,51 грн. В той же час максимальний розмір пенсії з надбавками обмежений і становить - 23610,00 грн. 
06.05.2024 позивачка звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просила здійснити з 20.03.2024 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024.
Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №912160105444 від 13.05.2024 (за принципом екстериторіальності) позивачці відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав. У рішенні зазначено, що положення, що визнані неконституційними, не застосовуються при призначенні пенсії за нормами Закону №796-ХІІ вперше, переведенні на пенсію за нормами Закону №796-ХІІ та при автоматичних чи індивідуальних перерахунках з 20.03.2024. Позивачкою не надано додаткових документів для проведення індивідуального перерахунку (а.с.16).
Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення, вважає за необхідне зазначити таке. 
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до статті 1 Закону №796-XII цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Відповідно до ст. 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Частиною 1 статті 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Відповідачем не заперечується, що позивачці призначена пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII.
Спірним у цій справі є правомірність дій пенсійного органу щодо обмеження пенсії позивачки максимальним розміром, після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(II)/2024.
Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011.
Приписами статті 2 Закону №3668-VІ визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з частиною третьою статті 67 Закону №796-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Отже, суд погоджується з відповідачем, що норма вказаної частини статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» кореспондується із статтею 2 Закону України від 08.07.2011  №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».
Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VІ, зокрема, Закону №796-ХІІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 2 травня 2018 року у справі №704/87/17, від 3 квітня 2018 року у справі №361/4922/17, від 15 травня 2019 року у справі №554/4191/17, від 21 листопада 2019 року у справі №161/14321/16-а, від 10 грудня 2020 року у справі №580/492/19, від 05 вересня 2023 року у справі №120/1602/23, від 15 листопада 2023 року у справі №120/6735/23, від 28 лютого 2024 року у справі №240/20830/21 та від 24 квітня 2024 року у справі №580/365/20.
В той же час, сторонами не заперечується, що 20.03.2024 Конституційний Суд України ухвалив Рішення №2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами.
У пункті 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(II)/2024 визначено, що припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже з 20.03.2024 - з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р(II)/2024 стаття 67 Закону №796-XII не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, так само, як і припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними.
Таким чином, правова позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності приписів статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII зі змінами, та першого речення частини 3 статті 67 Закону №796-XII зі змінами має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, тобто в даному випадку з 21.03.2024.
Верховний Суд у постанові від 04 липня 2024 року у справі №580/7744/23 зазначив, що у період з 01 березня 2023 року по 20 березня 2024 року положення статті 2 Закону №3668-VI, що поширює свою дію на Закон №796-XII, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII, які встановлювали обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, були чинними, а тому підлягали обов`язковому застосуванню.
У вказаній постанові Верховний Суд підкреслив, що, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні №2-р(II)/2024, з 21.03.2024 правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, пенсійний орган з 21.03.2024 не мав правових підстав обмежувати пенсію позивачки максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визнано неконституційними припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII.
За таких обставин та правового регулювання спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції з урахуванням ч.5 ст. 242 КАС України дійшов висновку, що, починаючи з 21.03.2024 (а не з 20.03.2024, як помилково зазначив суд першої інстанції) дії відповідача щодо обмеження пенсії позивачки максимальним розміром, є протиправними, а відтак позовні вимоги у відповідній частині є обґрунтованими з урахуванням зміни дати, з якої така пенсія підлягає нарахуванню та виплаті без обмеження максимальним розміром.
Відтак, з 21.03.2024 позивачка має право на проведення перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, призначеної за Законом №796-XII,  без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивачки, суд апеляційної інстанції враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на суть спірних відносин у цій справі, визначеного предмету, суд першої інстанції дійшов висновку і з цим висновком погоджується суд апеляційної інстанції,  що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивачки  є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №912160105444 від 13.05.2024 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність у позивачки права на перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024, втім за встановлених у справі обставин та з огляду на правове регулювання спірних відносин помилково поклав на відповідача обов`язок з проведення такого перерахунку з дня ухвалення цього рішення Конституційним Судом України, а не з наступного. 
Наведені вище відповідно до ч.4 ст.317 КАС України є підставою для зміни судового рішення у мотивувальній та резолютивній частинах.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи ухвалив правильне рішення про задоволення позову, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.4 ст.317 КАС України підлягає зміні в його мотивувальній частині.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі №160/15845/24 змінити з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.
Абзац третій резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі №160/15845/24 змінити, виклавши його в редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 21.03.2024 перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко