ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2025 р.                                                                    Справа №907/672/24
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                   Бойко С.М.,
суддів:                                                                                 Бонк Т.Б.,
                                                                                          Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Піцур Марії Юріївни б/н від 31.10.2024, 
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.10.2024, суддя Худенко А.А., м. Ужгород, повний текст рішення складено 09.10.2024, 
у справі №907/672/24
за позовом керівника Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області, м. Тячів,
в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів
до відповідача    фізичної особи-підприємця Піцур Марії Юріївни, смт. Дубове Тячівського району Закарпатської області
про    стягнення 50  340,27 грн.,

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог
Керівник Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області звернувся в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Піцур М.Ю.  про стягнення суми 50 340,27 грн, з яких 33  080,44 грн. сума основного боргу, 13  951,79 грн пені та 3308,04 грн. штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки Договір оренди майна №6/09/19 від 16.09.2019 продовжено, майно за актом приймання-передачі Орендарем не повернуто, у Орендаря залишилися зобов`язання перед Орендодавцем щодо сплати орендної плати згідно Договору до 19.07.2023. Однак, Орендарем зобов`язання щодо сплати в повному обсязі орендних платежів до Державного бюджету України не виконані належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.08.2022 по 19.07.2023 в сумі 33 080,44 грн.
Правовою підставою позовних вимог позивач зазначає ст.ст. 526, 549, 629, 762 Цивільного кодексу України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.10.2024 позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Піцур Марії Юріївни на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях суму 33 080,44 грн. основного боргу, 3 308,04 грн. штрафу та 13    951,79 грн. пені. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Піцур Марії Юріївни на користь Закарпатської обласної прокуратури суму 3028,00    грн. на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду, прийняття відповідачем та користування ним об`єктом оренди за Договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
04.11.2024 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Піцур М.Ю. б/н від 31.10.2024 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.10.2024 у справі №907/672/24.
В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого господарського суду скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апелянт зазначає, що суд неправомірно задоволив позовні вимоги. Свою позицію аргументує тим, що:
наявність форс мажорних обставин (військова агресія російської федерації, мобілізація);
відповідач вважає, що договір було розірвано в 2022 році; 
відсутні докази правового статусу майна, позивач не надав належних доказів, що підтверджують право власності на об`єкт оренди. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти її задоволення, вказав, що суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи та надав оцінку доказам у матеріалах справи. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі,  перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини
Між Державним підприємством “Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання” (Орендодавець), в особі директора Лазорика Віталія Михайловича та Фізичною особою - підприємцем Піцур Марією Юріївною, (далі - Орендар) укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №6/09/19 від 16.09.2019.
За умовами Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: будівля основного корпусу літ. Ч1 площею 1256,1 кв.м, інвентарний номер 11095, розташована за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, смт. Дубове, вул. Заводська, 8, яка перебуває на балансі ДП “Закарпатського вертолітного виробничого об`єднання”, вартість якої визначена згідно зі Звітом про оцінку (висновком про вартість майна) від 31.03.2019, виконаний оцінювачем ФОП Шастун. С.Г. та становить 439 635 грн (чотириста тридцять дев`ять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень) без ПДВ (п. 1.1 Договору).
Майно передається в оренду з метою: складування (склад) будівельних матеріалів                (п. 1.2 Договору).
У відповідності до п. 3.1 Договору орендна плата перераховується Орендарем щомісячно у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.
Орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - липень 2019 року: 5 527,93 (П`ять тисяч п`ятсот двадцять сім гривень 93 коп.) (п. 3.2 Договору).
Орендар зобов`язаний протягом 10-ти календарних днів після підписання Договору внести завдаток у розмірі подвійної орендної плати, вказаної в пункті 3.2 Договору, який буде зарахований в рахунок сплати орендної плати за перший та останній місяці оренди. Завдаток стягується до державного бюджету і Орендодавцю у співвідношенні, визначеному у пункті 3.1 цього Договору. Після закінчення основного строку Договору здійснюється перерахування орендної плати за останній місяць з урахуванням внесеного Орендарем завдатку (п. 3.3 Договору).
Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на розрахований державними органами статистики індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.5 Договору).
Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Орендодавцю у визначеному пунктом 3.1 Договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.8 Договору).
У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості. Зайва сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та Орендодавцю, підлягає заліку в рахунок подальших платежів (п. 3.9 Договору).
У разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Орендодавцю (п. 3.10 Договору).
Пунктом 5.2. Договору визначено обов`язком орендаря своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.
Також обов`язком орендаря за умовами п. 5.8 Договору у разі припинення або розірвання Договору є повернення Орендодавцю орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря.
Правом орендодавця у відповідності до п. 8.2 Договору є виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого Майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього Договору.
Згідно п. 10.1 Договір укладено на строк 35 місяців, що діє з 16 вересня 2019 року по 16 серпня 2022 року включно.
Зміни до умов цього Договору допускаються за взаємної згоди Сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх письмового подання до розгляду іншою Стороною. Договір може бути розірвано Орендодавцем в односторонньому порядку у разі невиконання Орендарем своїх зобов`язань (п. 10.3 Договору).
У разі відсутності заяви однієї зі Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності Договір продовжується за згодою Сторін на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною Договору, при обов`язковій наявності дозволу суб`єкта, уповноваженого управляти майном             (п. 10.4 Договору).
Чинність цього Договору припиняється внаслідок:     закінчення строку, на який його було укладено;     загибелі орендованого Майна; достроково за взаємною згодою Сторін, за рішенням суду або у передбачених Договором випадках одностороннього розірвання Договору управненою Стороною;     смерті Орендаря (якщо Орендарем є фізична особа) (п. 10.7 Договору).
У разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю на підставі Акту приймання-передавання. Майно вважається поверненим Орендодавцю/Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря (п. 10. 9 Договору).
Якщо Орендар не виконує обов`язки щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування Майном за час прострочення (п. 10.10 Договору).
Відповідно до акту приймання-передачі майна від 16.09.2019 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: будівлю основного корпусу літ. ЧІ площею 1256,1 кв.м, інвентарний номер 11095, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, смт. Дубове, вул. Заводська, 8 та яка перебуває на балансі ДП “Закарпатського вертолітного виробничого об`єднання”.
Відповідно до розрахунку плати за перший базовий місяць вартість об`єкта оренди за незалежною оцінкою на 31.03.2019  становить 43 9635 грн, орендна плата за базовий місяць оренди (липень 2019 року) без ПДВ становить 5527,93 грн.
В подальшому були укладені Додатковий договір №2 від 01.07.2021 та Додатковий договір №3 від 16.09.2021 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна №6/09/19 від 16.09.2019.
Згідно Додаткового договору №2 від 01.07.2021 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна №6/09/19 від 16.09.2019 сторони дійшли згоди, де Орендодавцем виступає Державне підприємство “Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання”, а Орендарем Фізична особа - підприємець Піцур Марія Юріївна, що орендна плата перераховується Орендарем щомісячно у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і спрямовується 70 відсотків від суми орендної плати до Державного бюджету, а 30 відсотків - на рахунок Орендодавця.
Відповідно до Додаткового договору №3 від 16.09.2021 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна №6/09/19 від 16.09.2019 Орендодавцем є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, що діє на підставі Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, затвердженого наказом Фонду державного майна України, а Балансоутримувачем є Державне підприємство “Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання”. Орендна плата перераховується Орендарем щомісячно у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і спрямовується 70 відсотків від суми орендної плати до Державного бюджету, а 30 відсотків - на рахунок Балансоутримувача.
Актом приймання-передачі об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу Державного підприємства “Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання” Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, як продавець передає покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю “Кварцсолют” єдиний майновий комплекс Державного підприємства “Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання” (Об`єкт приватизації) та вказано перелік нерухомого майна, що передається у власність.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2023 у справі №907/336/23 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до відповідача Фізичної особи підприємця Піцур Марії Юріївни про стягнення 109  519,33 грн та зобов`язання вчинити дії, позов задоволено частково, присуджено до стягнення 16  932,05 грн. суми основного боргу,                1539,28 грн. штрафу та 414,95 грн. суми у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Суд покликаючись на постанову КМУ №634 “Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану” від 27.05.2022, дійшов висновку, що Договір оренди №6/09/19 від 16.09.2019 вважається таким, що продовжує свою дію.
В свою чергу, Тячівська окружна прокуратура Закарпатської області, звернулась з запитом №07.52-104-1630ВИХ-24 від 15.03.2024 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про надання останнім інформації щодо виконання ФОП Піцур М.Ю. спірного Договору оренди №6/09/19 від 16.09.2019 та  інформації щодо надходження орендної плати з серпня 2023 з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави.
Фонд державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях Листом №10-20-02421 від 21.06.2024 проінформував прокуратуру про необхідність вжиття заходів щодо стягнення орендної плати до державного бюджету із ФОП Піцур М.Ю. згідно із договором оренди в судовому порядку та неможливість самостійного звернення до суду з відповідним позовом у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.
Запитом №07.52-104-3490ВИХ-24 від 30.05.2024 Тячівською окружною прокуратурою Закарпатської області витребувано у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях інформацію з метою встановлення підстав для вжиття заходів представництва інтересів держави та повідомлено, що у разі бездіяльності, прокуратурою будуть вживатися заходи для звернення до суду з метою захисту інтересів держави.
Фонд державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях Листом №10-20-02421 від 12.06.2024 повідомив Тячівську окружну прокуратуру Закарпатської області що фондом не вживались заходи щодо стягнення орендної плати до державного бюджету із ФОП Піцур М.Ю. згідно Договору оренди №6/09/19 від 16.09.2019 в судовому порядку.
Повідомленням №07.52-104-653ВИХ-24 від 16.07.2024 в порядку ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” від 16.07.2024 Тячівською окружною прокуратурою Закарпатської області повідомлено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про намір звернення до суду з метою захисту інтересів держави.
Відповідно до розрахунку заборгованості із орендної плати до державного бюджету та штрафу за період з 01.08.2022 по 19.07.2023 у ФОП Піцур М.Ю. виникла та рахується заборгованість в розмірі 33 080,44 грн, штраф у розмірі 3308,04 грн. Відповідно до розрахунку пеня по договору оренди за період з 01.08.2022 по 19.07.2023  пеня складає в розмірі 13 951,79 грн.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору №6/09/19 від 16.09.2019, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди майна, що належить до державної власності.
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново - господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). 
До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав в суду першої інстанції  для задоволення заявлених позовних вимог, апеляційний суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним законодавством, зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому ст. 188 ГК України, або у судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.
Така правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 №916/1684/18.
Цей Договір укладено на строк 35 місяців, що діє з 16 вересня 2019 року по 16 серпня 2022 року включно (п. 10.1 Договору).
Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,     Указом Президента України     №64/2022 від 24.02.2022     в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.     Указом Президента України від 07.11.2022 №758/2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” від 16.11.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 19.02.2023.
Пунктом 6-1     Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-IX від 03.10.2019     визначено, що під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо продовження договору оренди, щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.
Відповідну постанову №634 “Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану” прийнято Кабінетом Міністрів України 27.05.2022 (далі - постанова КМУ №634), набрала законної сили 01.06.2022.
Згідно із п. 5 постанови КМУ №634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону.
Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Пунктом 16 постанови КМУ №634 визначено орендодавцям державного та комунального майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови, починаючи з 24 лютого 2022 року.
Отже, положеннями постанови КМУ №634 встановлено автоматичний порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна з початку ведення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, за наступних умов:
-  строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану;
- відсутність повідомлення балансоутримувачем орендаря з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону.
Оскільки, строк дії договору оренди №6/09/19 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 16.09.2019 мав закінчуватися 16 серпня 2022 року, тобто в період дії воєнного стану, в предмет доказування по даній справі входять обставини повідомлення відповідача за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди про його не продовження з підстав, визначених     статтею 19 Закону “Про оренду державного та комунального майна”.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Договір вважається автоматично продовженим в силу положень постанови Кабінету Міністрів України №634 “Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану” від 27.05.2022 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану в силу прямої норми закону, що не потребує документального переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у Договір.
Таким чином, суд приходить до висновку, що договір оренди №6/09/19 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 16.09.2019 вважається таким, що продовжує свою дію.
Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. 
Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Згідно із ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до п. 3.1 Договору (з урахуванням внесених змін) орендна плата перераховується Орендарем щомісячно у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і спрямовується: 70 відсотків від суми орендної плати до Державного бюджету а 30 відсотків від суми орендної плати на рахунок Орендодавця. До 15 числа Орендар зобов`язаний надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України). На вимогу орендодавця Орендар зобов`язаний проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.
Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи умови Договору, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.
Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду, прийняття відповідачем та користування ним об`єктом оренди за Договором, відповідачем вказані обставини передбаченим законодавством способом не спростовано та не заперечене.
Вимога про стягнення орендної плати в розмірі 33 080,44 грн правомірно задоволена судом першої інстанції.
З огляду на прострочення відповідачем строку оплати, позивачем, крім основної суми боргу заявлено також позовні вимоги про стягнення 3308,04 грн (три тисячі вісім грн. 04 коп.) штрафу та пені у розмірі 13 951,79 грн.
Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Орендодавцю у визначеному пунктом 3.1 Договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.8 Договору).
У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості. Зайва сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та Орендодавцю, підлягає заліку в рахунок подальших платежів (3.9 Договору).
Статтею 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.
Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.
Суд першої інстанції, правомірно задоволив вимоги про стягнення пені в розмірі 13 951,79 грн. та штрафу 3308,04 грн. 
З приводу обставин, наведених відповідачем у апеляційній скарзі щодо наявності форс-мажорних обставин, суд зазначає таке.
Відповідно до    статті 617 Цивільного кодексу України    особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до    статті 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати України”    Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.
Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Таким чином, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1    статті 617 Цивільного кодексу України).
Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести факт їх виникнення; те, що обставини є форс-мажорними для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
Оцінюючи надані відповідачем докази на підтвердження існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють виконання ним своїх зобов`язань з оплати послуг за договором оренди, суд зазначає, що відповідач не надав доказів неможливості здійснення ним господарської діяльності після 24.02.2022 та виконання договірних зобов`язань під час введеного воєнного стану.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення господарського суду Закарпатської області від 09.10.2024  у справі №907/672/24 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін. Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих рішень, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення судового збору на апелянта.
Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Піцур Марії Юріївни залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.10.2024 в справі №907/672/24 – залишити без змін.
Судовий збір покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя                                                              Бойко С.М.

Судді                                                                                Бонк Т.Б.

                                                                                          Якімець Г.Г.